Справа № 523/7433/22
Провадження №2/523/670/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря - Щербан О.Д.,

відповідачки - ОСОБА_1 ,

представника відповідачки - ОСОБА_2 ,

розглянувши в відкритому cудовому засіданні в залі суду № 9 в м.Одесі справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , треті особи: державний реєстратор Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області Буран Наталія Мирославівна, державний нотаріус Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одесі Дацкова Флора Андріївна, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Котова Олена Вікторівна, про скасування рішення державного реєстратора, визнання недійсним договору купівлі-продажу та іпотечного договору та про витребування майна,

УСТАНОВИВ:

11 липня 2022 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , треті особи: державний реєстратор Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області Буран Н.М., державний нотаріус Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одеса Дацкова Ф.А., про визнання договору купівлі-продажу недійсним та скасування державної реєстрації права власності.

В остаточній редакції позивач обґрунтовував свої вимоги до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , треті особи: державний реєстратор Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області Буран Н.М., державний нотаріус Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одеса Дацкова Ф.А., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Котова О.В., тим, що його батькові ОСОБА_6 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1 .

01 січня 2021 року після смерті батька він подав заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Саганович О.Ю., однак під час перевірки з`ясувалося, що 13 березня 2021 року державний реєстратор Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області Буран Н.М. зареєструвала право власності на вказану квартиру за відповідачкою ОСОБА_4 на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2010 року у цивільній справі №2-6395/10, при цьому номер провадження взагалі не зазначений, а рішення було внесено в Єдиний державний реєстр судових рішень та оприлюднене лише 19 лютого 2021 року.

За фактом підроблення судового рішення за заявою позивача наразі здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 00002120 від 03 квітня 2016 року за ч.ч. 1,4 ст. 190, ч.2 ст.15 ч.4 ст.190, ч.3 ст. 185, ч.ч. 1,4 ст. 358 КК України Слідчим управлінням ГУНП Одеської області.

Проте фіктивний власник ОСОБА_4 здійснила відчуження квартири відповідачці ОСОБА_1 , про що 06 серпня 2021 року був укладений договір купівлі-продажу квартири та посвідчений державним нотаріусом Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одеса Дацковою Ф.А.

У подальшому 27 січня 2022 року ОСОБА_1 передала в іпотеку ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_2 .

У зв`язку з вказаним позивач просить:

скасувати рішення державного реєстратора Буран Наталії Мирославівни, Нерубайська сільська рада Біляївського району Одеської області, номер №57004461, згідно якого 10 березня 2021 року проведена державна реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 , з одночасним припиненням усіх речових прав та їх обтяжень, зареєстрованих щодо даної квартири, реєстраційний номер 101;

визнати недійсним договір купівлі-продажу, серія р№1-201, квартири АДРЕСА_1 від 06 серпня 2021 року, посвідчений державним нотаріусом Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одеса Дацковою Ф.А., та скасувати рішення про державну реєстрацію №59697285 від 06 серпня 2021 року, реєстраційний номер нерухомого майна 101;

визнати недійсним іпотечний договір від 27 січня 2022 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Котовою О.В., за умовами якого передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_2 ;

витребувати у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , квартиру АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_3 .

13 липня 2022 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження.

16 листопада 2022 року представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Тищенко С.Ю. надав суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволені позовних вимог з наступних підстав. Так, позивач намагається позбавити відповідачку права власності без належних правових підстав. Право приватної власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений, примусове відчуження об`єкту приватної власності може бути застосовано лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і у порядку, встановленому законом, за умови попереднього і повного відшкодування його вартості. Рішення суду, на яке посилається позивач, наявне у ЄДРСР. При цьому, позивач не надає жодних доказів на обґрунтування своїх вимог, зокрема на наявність кримінальної справи, доказів незаконності володіння ОСОБА_4 , тощо. Право особи, яка вважає себе власником майна, не підлягає захисту шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, установленого ст.ст.215, 216 ЦК України, такий захист можливий шляхом задоволення віндикаційного позову. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуто безвідплатно в особи, яка не мала право його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Крім того, визнання недійсним договору купівлі-продажу від 06 серпня 2021 року не призведе до повернення майна у власність позивача, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, яка передбачає правові наслідки недійсності правочину, у випадку застосування судом двосторонньої реституції об`єкти договорів купівлі-продажу повертаються їх продавцю.

07 червня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача адвокат Борщенко В.В. надала на електронну пошту суду заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , із клопотаннями до суду не зверталися, причини неявки суду не повідомили.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Тищенко С.Ю. заперечували проти позову вказавши на те, що відповідачка є добросовісним набувачем, перевірку можливості укладання угоди здійснювала нотаріус, вважає, що навпаки відповідачка є постраждалою особою. Оскільки кошти для придбання квартири вона позичала, тому вона уклала іпотечний договір. Представник відповідачки також зазначив, що позивач обрав неправильний спосіб захисту.

Треті особи письмових пояснень не надавали.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до свідоцтва про народження.

ОСОБА_6 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане 05 квітня 2004 року Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради згідно із розпорядженням від 05 квітня 2004 року № 182467 за реєстрованим номером 12-26819. Право власності зареєстровано за ОСОБА_6 з 14 червня 2004 року зареєстровано КП «ОМБТІ та РОН».

ОСОБА_6 був зареєстрований у даній квартирі з 08 жовтня 2003 року, по день своєї смерті проживав там, сплачував комунальні платежі.

ІНФОРМАЦІЯ_4 батько позивача помер.

29 червня 2021 року у встановлений законом строк позивач звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Саганович О.Ю. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька.

За заявою позивача 29 червня 2021 року була заведена спадкова справа № 23/2021. Однак під час перевірки приватним нотаріусом інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру речових прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було з`ясовано, що 13 березня 2021 року державний реєстратор Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області Буран Наталія Мирославівна зареєструвала право власності на квартиру, належну ОСОБА_6 , за відповідачкою ОСОБА_4 на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2010 року у цивільній справі №2-6395/10, без зазначення номеру провадження.

В матеріалах реєстраційної справи Юридичного департаменту Управління державної реєстрації Одеської міської ради № 101 на квартиру АДРЕСА_2 міститься копія рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2010 року у справі № 2-6395/ 2010 рік за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, відповідно до якого визнано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , укладений 06 лютого 2009 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , дійсним та визнано за ОСОБА_4 право власності на вказану квартиру.

За письмовим зверненням позивача надано відповідь, що цивільна справа за №2-6395/10 Суворовським районним судом м. Одеси не розглядалась та рішення у такій справі не ухвалювалось, а до Єдиного Державного реєстру судових рішень судом 17 лютого 2021 року було помилково направлено рішення від 08 квітня 2010 року у даній справі на підставі наданої працівнику апарату суду копії підробленого рішення з усіма ознаками належним чином посвідченого судового рішення (у тому числі підписами та печатками). Також позивача було повідомлено, що судом вжито заходів щодо вилучення вказаного судового рішення з Єдиного Державного реєстру судових рішень

За заявою позивача за фактом підроблення судового рішення порушене кримінальне провадження № 00002120 від 03 квітня 2016 року за ч.ч. 1,4 ст. 190, ч.2ст.15 ч.4 ст.190, ч.3 ст. 185, ч.ч. 1,4 ст. 358 КК України і наразі Слідчим управлінням ГУНП Одеської області здійснюється досудове розслідування.

У подальшому 06 серпня 2021 року відповідачка ОСОБА_4 здійснює відчуження квартири АДРЕСА_2 відповідачці ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одеса Дацковою Ф.А.

27 січня 2022 року у свою чергу відповідачка ОСОБА_1 укладає з ОСОБА_5 договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Котовою О.В., предметом якого стала квартира АДРЕСА_2 .

Нормами ст.ст.15,16 ЦК України закріплено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень частини першої статті 184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. Відповідно до ч. 1. ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Частина 1 ст. 319 ЦК України наділяє лише власника правом володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною 3 ст. 215 ЦК України встановлено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

За нормами ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ч.1,2 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно до ч.1 ст.330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Частиною 1 ст.388 ЦК України встановлено, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

За частиною 2 ст.388 ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Згідно з вимогами ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч.1 ст.1218 ЦК України).

Частиною 2 ст.1220 ЦК України визначено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За нормами ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з нормами ч.1,3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із вимогами ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою.

Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Крім того, відповідно до приписів ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Як закріплено в нормі ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч.2 ст.76 ЦПК України).

За нормами ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Як визначено ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінивши надані докази в сукупності суд дійшов висновку, що оскільки справа в якій приймалося рішення суду по спірному майну відсутня, за таким номером було розглянуто позов іншої особи і іншим предметом, тому відповідне рішення не ухвалювалося.

Дана обставина вказує на те, що майно вибуло із власності ОСОБА_6 поза його волею.

Оскільки рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2010 року у справі № 2-6395/10 не існує, тому право власності ОСОБА_4 набуто неправомірно, а тому вона не мала права його відчужувати квартиру третім особам.

Доводи відповідачки ОСОБА_1 суд розглядає критично, оскільки рішення суду не ухвалювалося, тому не має підстав стверджувати, що договір укладався на виконання рішення суду.

Існування договору купівлі-продажу від 06 серпня 2021 року № 1-201 суперечить інтересам позивача, як спадкоємця власника майна.

Оскільки ОСОБА_4 не набула в установленому законом порядку права власності на спірний об`єкт нерухомого майна, то, відповідно, не мала права відчужувати, передавати його будь-яким третім особам.

Таким чином, позивач обґрунтовано вважає вищезазначений договір купівлі-продажу недійсним та оспорює його як заінтересована особа, права та законні інтереси якої порушуються цим договором.

Отже, договір купівлі-продажу № №1-201 від 06 серпня 2021 року слід визнати недійсним, а рішення державного реєстратора від 10 березня 2021 року №57004461 відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підлягає скасуванню.

Враховуючи те, що договір купівлі продажу є недійсним, а відтак як наслідок є недійсним і іпотечний договір від 27 січня 2022 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , яка передала в іпотеку спірне майно.

Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем ОСОБА_6 і вчинив дії по прийняттю спадщини, його вимога є обгрунтованою та законною, тому для захисту його права є необхідним витребувати у відповідачки ОСОБА_1 спадкове майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України та виходячи із пропорційності задоволених вимог з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню в рівних частинах судовий збір -1984,80 грн., а на користь держави необхідно стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в рівних частинах судовий збір 2147,2 грн. .

Керуючись ст.ст. 12,13,76-81,258-259,263,265,268,273,354,355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , треті особи: державний реєстратор Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області Буран Наталія Мирославівна, державний нотаріус Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одесі Дацкова Флора Андріївна, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Котова Олена Вікторівна, про скасування рішення державного реєстратора, визнання недійсним договору купівлі-продажу та іпотечного договору та витребування майна задовольнити.

Скасувати рішення державного реєстратора Буран Наталії Мирославівни, Нерубайська сільська рада Біляївського району Одеської області, номер №57004461, згідно якого 10 березня 2021 року проведена державна реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 , з одночасним припиненням усіх речових прав та їх обтяжень, зареєстрованих щодо даної квартири, реєстраційний номер 101.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу серія №1-201 квартири АДРЕСА_1 від 06 серпня 2021 року, посвідчений державним нотаріусом Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одеса Дацковою Флорою Андріївною, та скасувати рішення про державну реєстрацію №59697285 від 06 серпня 2021 року, реєстраційний номер нерухомого майна 101.

Визнати недійсним іпотечний договір від 27 січня 2022 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Котовою Оленою Вікторівною, за умовами якого передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_2 .

Витребувати у ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ) квартиру АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп: НОМЕР_2 ).

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , рнокпп: НОМЕР_3 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , рнокпп: НОМЕР_1 ) в рівних частинах судовий збір -1984,80 грн. на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , іпн: НОМЕР_2 )

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ,рнокпп: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ,рнокпп: НОМЕР_4 ) в рівних частинах судовий збір 2147,2 грн. на користь держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Суддя

Повне рішення складено 19 жовтня 2023 р.