Справа № 950/1510/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2023 року м.Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В. за участю секретаря - Гладкової С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська товарна біржа" про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача, просить суд ухвалити рішення яким визнати за ним - ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на придбані у ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на підставі Договору купівлі-продажу нерухомості від 30 березня 2001р., зареєстрованого на Товарній Біржі «Українська» м.Київ за реєстраційним номером 137484 від 30 березня 2001р. на розміщені по АДРЕСА_3 : житловий будинок садибного типу дерев`яний під літ.«А» 1938р. побудови з

верандою цегляною під літ.«а» загальною площею 71,3м2, житловою площею 46,1м2; сарай цегляний під літ.«В»; гараж цегляний під літ.«Д»; огорожу дощату № 1 -2.

В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву в якій просить задовольнити позовні вимоги, провести розгляд справи у його відсутності.

Відповідач в судове засідання також не з`явилися, надав заяву в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить провести розгляд справи у його відсутності.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час дату та розгляд справи був повідомлений свєчасно та належним чином, від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд прийшов до такого висновку:

У березні 2001 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , було досягнуто згоди про придбання житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 за ціною 9700,00грн.

30 березня 2001р. сторони прибули до представництва Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська товарна біржа», де був оформлений Договір купівлі-продажу нерухомості (житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ) в письмовій формі. Даний Договір був зареєстрований відповідно до ст.15 Закону України «Про Товарну біржу» на Товарній Біржі «Українська» м.Київ за реєстраційним номером 137484 від 30 березня 2001 року.

З 01 січня 2013р. набрав чинності Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.4 якого встановлено, що державній реєстрації прав підлягають в т.ч. і право власності і така державна реєстрація прав на нерухоме майно проводиться органами державної реєстрації.

Позивач, звернувся до Управління «Центр надання адміністративних послуг» Виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області, якому надані повноваження щодо реєстрації прав власності та видачі документів на право власності на об`єкти нерухомого майна, які розміщені в межах Лебединської міської територіальної громади Сумської області на що отримав відмову в письмовій формі, мотивовану тим, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться зокрема на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

При цьому згідно ст.657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

А з урахуванням того, що договір купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку, господарських будівель та споруд не посвідчено нотаріусом, Управління «Центр наданняадміністративних послуг» Виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області не може провести реєстрацію права власності за мною на придбане нерухоме майно та запропонували звернутися для вирішення даного спору до суду в порядку, визначеному чинним законодавством.

Згідно довідки КП «Бюро технічної інвентаризації виконавчого комітету Лебединської міської ради» від 19 травня 2023р. вих.302 та технічного паспорта по АДРЕСА_3 розташовані: житловий будинок садибного типу дерев`яний під літ.«А» 1938 р. побудови з верандою цегляною під літ.«а» загальною площею 71,3м2, житловою площею 46,1м2; сарай цегляний під літ. «В»; гараж цегляний під літ.«Д»; огорожа дощата №1-2, а їх вартість становить 165 441,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч. 1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 16 січня 2003р. №435-IV цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року.

П.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Згідно з застереженнями, що містяться в ст. 5 Цивільного кодексу України та п.4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, правовий статус майна, а також права та обов`язки суб`єктів цивільйих правовідносин щодо цього майна визначаються нормами матеріального права, які були чинними на час його створення або набуття.

Ст.41 Конституції України гарантує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Ст.4 Закону України «Про власність» (в редакції, чинній на момент укладання спірного правочину) власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом, діяльності, зокрема, передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування іншим особам.

Згідно ст.13 Закону України «Про власність» (в редакції, чинній на момент укладання спірного правочину) об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення.

Згідно ст.49 Закону України «Про власність» (в редакції, чинній на момент укладання спірного правочину) володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом.

Положеннями ст.42 ЦК УРСР 1963 року, який має застосовуватися до спірних правовідносин, дозволялося укладення цивільно-правових угод у вигляді усної та письмової форми ( простої або нотаріальної).

Згідно з вимогами ст.227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу житлового будинку, повинен бути укладений у письмовій формі з обов`язковим нотаріальним посвідченням, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі.

Невиконання цих вимог, тягне недійсність такої угоди із застосуванням наслідків реституції, передбачених ч. 2 ст. 48 ЦК України 1963 року.

Водночас згідно з ч.І ст.47 Української РСР нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі.

Відповідно до приписів ч.2 ст.47 ЦК УРСР, якщо одна із сторін повністю, або частко виконала угоду, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд вправі вимогою сторони, яка виконала угоду визнати угоду дійсною.

За змістом ст.ст.128, 153 ЦК УРСР право власності у набувача майна за договор виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.І ст.1 Закону України "Про товарну біржу" від 10 грудня 1991р. №1956- XIІ (в редакції, чинній на момент укладання спірного правочину), товарна біржа є організацією що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій.

Згідно ст.15 Закону України "Про товарні біржі", біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники члени біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Угоди, зареєстровані на товарній біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. (ч. 2 ст.15 Закону України "Про товарні біржі").

Тобто, чинне на момент укладання спірного правочину законодавство, а саме ст.15 Закону України "Про товарні біржі", дозволяло укладати угоди купівлі прода нерухомого майна за участю фізичних осіб, без нотаріального посвідчення біржового контракту.

Ст.15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України встановлено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Таким чином, сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу, у результаті яких наступили юридичні наслідки, а саме одна сторона передала іншій будинок.

Отже, докази щодо виконання умов договору купівлі-продажу ніким не спростовані та свідчать про те, що позивач є добросовісним набувачами нерухомого майна.

Позивач на теперішній час не має можливості розпоряджатися своєю квартирою на власний розсуд.

Вивчивши матеріали суд враховує, що позов визнаний відповідачем, укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна та право власності продавця на це майно підтверджується письмовими доказами і тому вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 41, 55 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 220, 328, 392 ЦК України, ст.ст. 47, 224, 227 ЦК України в редакції 1963 року, ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року, ст.ст. 1-2, 4, 5, 10, 11-13, 19, 43, 49, 76 - 82, ч.1 ст. 223, 258 - 259, 263 - 264, 265, 294, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на придбані у ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на підставі Договору купівлі-продажу нерухомості від 30 березня 2001р., зареєстрованого на Товарній Біржі «Українська» м.Київ за реєстраційним номером 137484 від 30 березня 2001р. на розміщені по АДРЕСА_3 : житловий будинок садибного типу дерев`яний під літ.«А» 1938р. побудови з верандою цегляною під літ.«а» загальною площею 71,3м2, житловою площею 46,1м2; сарай цегляний під літ.«В»; гараж цегляний під літ.«Д»; огорожу дощату №1-2.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Лебединський районний суд Сумської області.

Суддя Роман БАКЛАНОВ