Справа № 456/266/16-ц
Провадження № 2/456/5/2023
РІШЕННЯ

іменем України

09 жовтня 2023 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Коцур А.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий при розгляді справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в :

Підстава позову (позиція позивача): Позивач звернулася до суду з позовом, та уточнивши позовні вимоги (а.с.138-140) просить суд визнати грошові кошти у сумі 29506, 95 євро, які знаходилися станом на 14.11.2014 на банківських рахунках ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 у банку INTESA SANPAOLO (Республіка Італія) спільним майном подружжя. В обгрунтування позову покликається на те, що з 14.02.2010 вони з відповідачем ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, до 14.11.2014 подружжя спільно проживало в Італії. Після цієї дати сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. За час спільного проживання подружжя нажило спільне майно, а саме грошові кошти, які подружжя відкладало на банківські рахунки в Італійських банківських установах. На час звернення з позовом до суду, у позивача відсутні підтверджуючі документи про вказані банківські рахунки. 12.07.2016 Стрийським міськрайонним судом Львівської області до компетентного суду Італійської Республіки було подано доручення про виконання окремих процесуальних дій, яким суд просив компетентний суд Італійської Республіки виконати окремі процесуальні дії, а саме: звернутися до банку Cassa di risparimo diVenezia, за адресою: Італійська Республіка, Piazza Coldoni 17.30029 San Stino di Livenza 34 та витребувати усю інформацію про відкриті рахунки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та наявність на них коштів станом на 14.11.2014. 25.05.2020, Апеляційний суд м. Венеція наказав Ощадному Банку м. Венеція АТ Інтеза Санпаоло, філія Сан Стіно ді Лівенца (провінція Венеція), передати до канцелярії цього Апеляційного суду (Канцелярія добровільної юрисдикції Цитадель юстиції Площа Рома, Санта Кроче 430-30135 Венеція) в термін до 15.7.2020 р. повідомлення про банківські послуги, що надаються закладом, зареєстровані або спільно зареєстровані на ім`я ОСОБА_4 (який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та про відповідний баланс, з посиланням на поточну дату та на дату 14.11.2014. 14.07.2020 АТ Інтеза Санпаоло надіслав Апеляційному суду м. Венеція звіт про банківські послуги (в тому числі такі, що передбачають баланс, зареєстровані або спільно зареєстровані на ім`я ОСОБА_4 ), виявлені в результаті перевірок, проведених за допомогою комп`ютерних засобів, доступних нижчепідписаному Відділу, із зазначення балансів станом на 14.11.2014 та 25.05.2020. З наданого списку банківських послуг, що стосується ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , вбачається, що станом на 14.11.2014 на рахунку останнього були грошові кошти в сумі 29506,95 євро.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча неодноразово належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи.

Позиція відповідача: 06.10.2023 в інтересах ОСОБА_4 адвокатом Семенина В.В. подано до суду письмове пояснення, в якому відповідач повідомляє про те, що 14 лютого 2010 року між ним та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , укладено шлюб, який зареєстровано у Стриганцівській сільській раді Стрийського району Львівської області, актовий запис №1. ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народилася старша донька - ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ). В 2011 році він разом з дружиною, поїхали на заробітки за кордон в Італію, забравши з собою доньку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , де всі разом в Італії і проживали. ІНФОРМАЦІЯ_5 в них народилася молодша донька ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), під час їхнього проживання в Італії в м. Портогруаро, що стверджується копією свідоцтва про її народження виданого мерією міста С.Стіно Ді Лівенца провінції м. Венеція від 17.05.2012 року. В червні 2012 року вони зареєстрували народження молодшої дочки ОСОБА_7 у Генеральному консульстві України в Мілані, зареєструвавши дочку громадянкою України. 23 травня 2016 року рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області розірвано шлюб між ним ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , який був зареєстрований у Стриганцівській сільській раді Стрийського району Львівської області, актовий запис № 1. Старша дочка ОСОБА_8 з 8 місяців проживала разом з ним в Італії, де і залишилася разом з ним проживати. Молодша дочка ОСОБА_9 народилася в Італії, але залишилася проживати з позивачкою в Україні. В серпні 2018 року він приїхав разом з старшою дочкою ОСОБА_8 в Україну, де донька провела два тижні канікул разом зі своєю матір`ю та сестричкою ОСОБА_9 . Бачучи як старшій доньці добре з ним за кордоном, що старша донька ходить в Італії до школи, матір дітей вирішила поговорити з ним про те, чи не міг би він забрати ще й молодшу доньку ОСОБА_9 разом з собою та старшою донькою ОСОБА_8 в Італію на постійне місце проживання, де ОСОБА_9 мала б також піти до школи та навчатися в Італійській школі. Своє бажання матір дітей пояснювала тим, що молодша донька має йти до школи у вересні, що вона не записала доньку до школи в Україні, що донька не підготовлена до школи, що донькою треба займатися, а в неї немає на це часу, їй треба займатися своїм особистим життям, оскільки роки йдуть, і що вона (матір дітей) не дасть собі сама ради з молодшою донькою, і що їй треба їхати до Чехії, щоб підзаробити грошей на власну квартиру про яку вона мріє і на яку не вистачає коштів. На що він їй відповів, що з радістю забере молодшу доньку ОСОБА_9 з собою та старшою донькою до Італії. Відтак, за наполегливим проханням матері дітей він погодився, і оформив відповідні документи для возз`єднання сім`ї, що надавало правові підстави забрати з собою в ОСОБА_10 ще й молодшу доньку ОСОБА_9 , для проживання в Італії разом з ним та її старшою сестрою ОСОБА_8 . Наприкінці серпня 2018 року він з двома доньками виїхав в Італію. На підтвердження такої між ними домовленості, матір дітей ОСОБА_3 22.10.2018 посвідчила відповідну нотаріальну заяву, якою надала йому свою згоду на виїзд разом з двома доньками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з України на постійне місце проживання за кордон до Італійської Республіки. Відтак, з серпня 2018 року доньки проживають з ним в Італії та знаходяться на його повному забезпеченні. У справі №456/5244/21 29.10.2021 Стрийським міськрайонним судом Львівської області видано виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_5 на утримання двох доньок: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 1/3 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів для дитини відповідного віку, починаючи з 12.10.2021 і до досягнення старшою з дочок повноліття. На даний час на примусовому виконанні у державного виконавця Стрийського ВДВС Чорній Т.І. перебуває виконавче провадження №67624376 з примусового виконання вказаного виконавчого листа. Вказані обставини додатковому доказуванню не підлягають, оскільки засвідчені судовими рішеннями у цивільних справах, які набрали законної сили, а саме: справах №456/1688/21, №456/937/20, №456/3147/19 та ін. Крім цього, зауважує, що 28.01.2016 вх. №1055 позивачка подала до суду позов про поділ майна. Предметом вказаного позову позивачка просила суд: Визнати частки спільно нажитого майна рівними. Розділити майно а саме кошти які станом на 14.11.2014 знаходилися на рахунку в банку в Республіці Італія по 50% за кожним; Зобов`язати відповідача повернути позивачу в натурі 50% коштів, які станом на 14.11.2014 знаходилися на банківському рахунку. 19.11.2021 представником позивачки подано на адресу суду заяву вже з іншими позовними вимогами, а саме: Визнати грошові кошти в сумі 29506.95 євро, які знаходились станом на 14.11.2014 на рахунку в банку ОСОБА_4 спільним майном подружжя; Стягнути з ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 14753.48 євро, що становлять 50% від грошових коштів що станом на 14.11.2014 знаходились на банківських рахунках ОСОБА_4 . Тобто, поданою заявою заявлено зовсім інші позовні вимоги, чим ті, що були первинно заявлені позивачем. У разі надходження заяви (клопотання) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог позивачем суд, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її або як подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру, позовних вимог, чи об`єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстави позову. Свої позовні вимоги позивачка заявила щодо коштів на рахунку в банку Італія, відкриті на ОСОБА_4 станом на 14.11.2014. 23 травня 2016 року рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області розірвано шлюб між ним та ОСОБА_5 . З вищенаведеного випливає, що сторони перебуваючи у шлюбі до 23.05.2016, розпорядилися коштами від усіх банківських вкладів і кошти на банківських рахунках відсутні. Він не знімав після розірвання шлюбу коштів з банківського рахунку, оскільки кошти з банківського рахунку за час перебування сторін у шлюбі були використані на потреби сім`ї, дітей, навчання, лікування, одяг, оздоровлення, оренду квартири, придбання побутової техніки, меблів, комп`ютерів, телефонів. Крім цього, діти залишилися проживати з ним в Італії. Відтак, грошові кошти, які знаходилися у банку на відповідному рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_4 , були зняті ним в період перебування у шлюбі з позивачкою, на потреби сімї, а відтак, правильним буде висновок про відсутність підстав для їх поділу. При цьому, позивачкою не надано суду належних доказів на підтвердження того, що спірні грошові кошти були використані відповідачем не в інтересах сім`ї, що є її процесуальним обов`язком, а ухвалювати судове рішення на припущеннях заборонено частиною шостою статті 81 ЦПК України. Твердження позивачки з посиланням на фактичне припинення сторонами 14.11.2014 шлюбних відносин у період зняття відповідачем коштів, як на обставину, що підтверджує необізнаність позивачки про рух коштів на рахунках відповідача, є неправильними, оскільки вони не підтверджують використання знятих відповідачем грошових коштів на власні потреби. Отже, позивачкою не надано належних і беззаперечних доказів використання відповідачем коштів, які знаходилися на рахунку відкритому в банку Італії на ім`я відповідача, у своїх особистих цілях або не в інтересах сім`ї. У зв`язку з наведеним, просить вдмовити позивачці ОСОБА_5 , повністю у задоволенні її усіх без винятку позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи.

Позиції представників сторін в судовому засіданні.

Представник позивача адвокат Олексишин І.Б. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві та уточненій позовній заяві. Просить позов задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача адвокат Семенина В.В. позовні вимоги заперечив, просить в задоволенні позову відмовити та врахувати доводи, викладені в письмових поясненнях, адресованих суду.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.01.2016 головуючим суддею визначено суддю Гулкевича О.В.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10.02.2016 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.04.2016 доручено компетентному органу Республіки Італія звернутися до банку: Cassa di risparimo diVenezia, за адресою: Республіка Італія, Piazza Coldoni 17.30029 San Stino di Livenza 34 та витребувати усю інформацію про відкриті рахунки ОСОБА_4 та наявність на них коштів станом на 14.11.2014.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.05.2018, головуючим суддею визначено Бучківську В.Л.

З листа Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 28.07.2016 №18145/0/1-16/10-07, адресованого Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України вбачається, що Головне територіальне управління юстиції у Львівській області на підставі Конвенції між Союзом Радянських Соціалістичних Республік та Італійською Республікою про правову допомогу в цивільних справах №4210 1979 року направило для подальшого скерування у компетентні органи Італійської Республіки доручення Стрийського міськрайонного суду Львівської області про виконання окремих процесуальних дій відносно банку Cassa di risparimo diVenezia /а.с.32/.

З листа Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 13.06.2018 №13066/0/1-18/07-05, адресованого на запит суду від 29.05.2018, вбачається, що Головне територіальне управління юстиції у Львівській області на підставі Конвенції між Союзом Радянських Соціалістичних Республік та Італійською Республікою про правову допомогу в цивільних справах №4210 1979 року направило для подальшого скерування у компетентні органи Італійської Республіки доручення Стрийського міськрайонного суду Львівської області про виконання окремих процесуальних дій відносно банку Cassa di risparimo diVenezia. Інформації щодо виконання вказаного доручення з Міністерства юстиції не надходило. Головне територіальне управління юстиції у Львівській області повторно звернулося з листом до Міністерства юстиції України про хід виконання доручення /а.с.37/.

З листа Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 17.07.2018 №13066/0/1-18/07-05, адресованого на запит суду від 29.05.2018, вбачається, що Головне територіальне управління юстиції у Львівській області на підставі Конвенції між Союзом Радянських Соціалістичних Республік та Італійською Республікою про правову допомогу в цивільних справах №4210 1979 року направило для подальшого скерування у компетентні органи Італійської Республіки доручення Стрийського міськрайонного суду Львівської області про виконання окремих процесуальних дій відносно банку Cassa di risparimo diVenezia. Повідомляють, що Міністерство юстиції України звернулось до Міністерства закордонних справ з проханням надати сприяння в отриманні від компетентних органів Італійської Республіки інформації про результати виконання доручення Стрийського міськрайонного суду Львівської області /а.с.39/.

Як вбачається з листа директора Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України №7224-32-18/12-1216-16 від 03.07.2018, адресованого Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України, листом від 10.10.2016 №6128/19-500-1348 Посольство України в Італії інформувало про те, що консульський відділ Посольства нотою від 10.10.2016 надіслав документи до Міністерства закордонних справ Італійської Республіки для подальшої передачі Міністерству юстиції Італії. Оскільки інформація про виконання не надійшла, Міністерство юстиції звертається з проханням надати сприяння в отриманні від компетентних органів Італійської Республіки інформації про результати виконання доручення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.04.2016 /а.с.40/.

Згідно з листом Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 25.09.2018 №13066/0/1-18/07-05, надіслано на адресу суду копію листа Міністерства закордонних справ України №71/ВКЗ/6128-500-656 від 21.08.2018 /а.с.43/.

Як вбачається з листа заступника директора-начальника Управління консульського забезпечення ДКС Міністерства закордонних справ №71/ВКЗ/6128-500-656 від 21.08.2018, адресованого Міністерству юстиції України, Посольство України в Італії звернулося до компетентних органів країни перебування з метою отримання інформації по суті /а.с.44/.

З листа Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 27.06.2019 №14850/0/1-19/07-05, адресованого на повторний запит суду від 18.06.2019, вбачається, що Головне територіальне управління юстиції у Львівській області звернулося до Міністерства юстиції України з проханням повідомити про стан виконання доручення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.04.2016 /а.с.48/.

Як вбачається з листа заступника директора Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України №9864-22-19/12-1216-16 від 08.07.2019, адресованого Міністерству закордонних справ України, листом від 10.10.2016 №6128/19-500-1348 Посольство України в Італії інформувало про те, що консульський відділ Посольства нотою від 10.10.2016 надіслав документи до Міністерства закордонних справ Італійської Республіки для подальшої передачі Міністерству юстиції Італії. Оскільки інформація про виконання не надійшла, Міністерство юстиції звертається з проханням надати сприяння в отриманні від компетентних органів Італійської Республіки інформації про результати виконання доручення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.04.2016 /а.с.50/.

З листа Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 06.02.2020 №14850/0/1-19/07-05, адресованого на повторний запит суду від 20.01.2020, вбачається, що Головне територіальне управління юстиції у Львівській області звернулося до Міністерства юстиції України з проханням звернутися до компетентних органів Італійської Республіки з проханням повідомити про стан виконання доручення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.04.2016 /а.с.53/.

З листа Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 06.02.2020 №14850/0/1-19/07-05, адресованого на повторний запит суду від 20.01.2020, вбачається, що Головне територіальне управління юстиції у Львівській області звернулося до Міністерства юстиції України з проханням звернутися до компетентних органів Італійської Республіки з проханням повідомити про стан виконання доручення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.04.2016 /а.с.53/.

З листа Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 25.05.2020 №1903/1/1-20/09-05, адресованого на запит суду від 14.05.2020, вбачається, що Головне територіальне управління юстиції у Львівській області звернулося до Міністерства юстиції України з проханням звернутися до компетентних органів Італійської Республіки з проханням повідомити про стан виконання доручення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.04.2016 /а.с.56/.

Згідно з листом Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 04.06.2020 №10363/0/1-20/09-05, надіслано на адресу суду копію листа Міністерства закордонних справ України №71/ВКЗ/1-500-13555 від 27.04.2020 /а.с.59/.

Як вбачається з листа заступника директора-начальника Управління консульського забезпечення ДКС Міністерства закордонних справ №71/ВКЗ/14-500-13555 від 27.04.2020, адресованого Міністерству юстиції України, Посольство України в Італії звернулося до МЗС країни перебування з метою отримання інформації по запиту. У відповідь на запит установи МЗС Італійської Республіки вербальною нотою за №4114/ІР/44323 від 13.03.2020 запевнило, що усі вербальні ноти Посольства (за період 2016-2020 років) разом із відповідними документами у справі було передано на розгляд італійських компетентних судових органів відповідно до Конвенції. Після отримання відповіді, документи будуть надіслані на адресу Посольства України в Італійській Республіці /а.с.59/.

Як вбачається з листа заступника директора Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України №4696/7455-22-20/12.1.2 від 18.06.2020, адресованого Міністерству закордонних справ України, згідно з інформацією, отриманою з листом Міністерства закордонних справ України від 27.04.2020 за №71/ВКЗ/14-500-13555 усі вербальні ноти Посольства (за період 2016-2020 років) разом із відповідними документами у справі було передано на розгляд італійських компетентних судових органів відповідно до Конвенції. Міністерство юстиції звертається з проханням надати сприяння в отриманні від компетентних органів Італійської Республіки інформації про результати виконання доручення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.04.2016 /а.с.61/.

З листа Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 10.11.2020 №1903/1/1-20/09-05, адресованого на запит суду від 27.10.2020, вбачається, що Головне територіальне управління юстиції у Львівській області звернулося до Міністерства юстиції України з проханням звернутися до компетентних органів Італійської Республіки з проханням повідомити про стан виконання доручення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.04.2016 /а.с.64/.

З листа Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 23.03.2021 №7472/0/1-20/09-05, адресованого на запит суду від 12.03.2021, вбачається, що Головне територіальне управління юстиції у Львівській області звернулося до Міністерства юстиції України з проханням звернутися до компетентних органів Італійської Республіки з проханням повідомити про стан виконання доручення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.04.2016 /а.с.67/.

Як вбачається з листа Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 12.05.2021 №12761/0/1-21/09-05, Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів) надіслало документи, складені в ході виконання на території Італії доручення Стрийського міськрайонного суду Львівської області про витребування інформації відносно рахунків ОСОБА_4 у банку Cassa di risparimo diVenezia /а.с.69-78/.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.06.2021 прийнято справу до розгляду, провадження поновлено, призначено підготовче судове засідання у справі /а.с.80/.

Згідно з адвокатським запитом від 05.10.2021, адресованого АТ ОСОБА_11 , адвокат просить повідомити, у якій валюті відкриті банківські рахунки ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03.12.2021 доручено компетентному органу Республіки Італія звернутися до банку: АТ ОСОБА_11 , (Площа Карло Гольдоні 15, НОМЕР_2 , Сан Стіно ді Лівенца (провінція Венеція)) та витребувати інформацію про те, у якій валюті станом на 14.11.2014 зберігалися кошти на банківському рахунку № НОМЕР_3 , відкритого на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер SRVVYL86A06Z138B. Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя зупинити до надходження відповіді від компетентного органу Республіки Італія на доручення щодо збирання доказів.

Як вбачається з листа Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 27.12.2022 №887/16382/0/1-22/09-09, Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів) надіслало Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України для подальшого скерування в компетентні органи Республіки Італія запит суду про міжнародну правову допомогу /а.с.180/.

18.07.2023 заступником начальника відділу міжнародної правової допомоги у цивільних справах Департаменту міжнародного права №97795//12.1.2 від 06.07.2023 скеровано на адресу суду отримане з листом Посольства Італія в Україні рішення Апеляційного суду м.Венеція щодо надання уточнення по запиту суду /а.с.121/.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24.07.2023 провадження в справі відновлено.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.10.2023 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, досуду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

В судовому засіданні встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого Стриганцівською сільською радою Стрийського району Львівської області 14.02.2010 вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_12 зареєстрували шлюб 14 лютого 2010 року, прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини « ОСОБА_13 » /а.с.5/.

З копії паспорта серії НОМЕР_5 , виданого 12 березня 2010 року Стрийським РВ ГУ МВС України у Львівській області вбачається, що такий належить ОСОБА_3 /а.с.6/.

З копії списку банківських послуг, перекладеного з італійської мови на українську мову перекладачем В.Чабан вбачається, що в ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер SRVVYL86A06Z138B відкритий поточний рахунок № НОМЕР_3 походженням з Ощадного банку м. Венеція, згідно з яким дата відкриття 21.03.2014, баланс станом на 14.11.2014 29506,95 євро, баланс станом на 25.05.2020 4077,01 євро; відкритий депозитний рахунок № НОМЕР_6 походженням з Ощадного банку м. Венеція, дата відкриття 21.03.2014, кошти на рахунку відсутні; картка № НОМЕР_7 походженням з АТ Ощадного банку Венето, дата відкриття 16.11.2016, дата закриття 23.02.2016, станом на 14.11.2014 на рахунку кошти 114,60 євро /а.с.112, 113/

З копії відповіді Банку «Інтеза Санпаоло» від 14.07.2020, перекладеного з італійської мови на українську мову перекладачем В.Чабан вбачається, що Апеляційному суду м. Венеція надіслано звіт про банківські послуги, виявлені в результаті перевірок, проведених за допомогою комп`ютерних засобів, із зазначенням балансів, станом на 14.11.2014 та 25.05.2020 /а.с.114-115/.

З копії судових протоколів №223/20 Апеляційного суду м. Венеція, перекладених з італійської мови на українську мову перекладачем В.Чабан вбачається, що в Ощадному банку м. Венеція АТ Інтеза Санпаоло, філія Сан Стіно ді Лівенца (провінція Венеція), передано до канцелярії цього суду в термін до 15.07.2020 повідомлення про банківські послуги, що надаються закладом, зареєстровані або спільно зареєстровані на ім`я ОСОБА_4 (який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та про відповідний баланс, з посиланням на поточну дату та на дату 14.11.2014 /а.с.116-117/.

З копії рішення Апеляційного суду м. Венеція №182/2023 окреме провадження від 17.04.2023 вбачається, що суд, з огляду на запит про надання міжнародної правової допомоги за цивільною справою, переданою нотою Міністерства Закордонних справ та Міжнародного співробітництва Італійської Республіки, що надійшла 28.03.2023 стосовно доручення про надання міжнародної правової допомоги Центрального Органу України, встановив, що в ухвалі про забезпечення доказів, у тексті перекладу італійською мовою зазначається про необхідність звернутися до Банку АТ Інтеза Санпаоло Відділення Сан Стіно ді Лівенца та витребувати інформацію про те, у якій валюті зберігалися кошти на банківському рахунку №1000/3790, відкритому на ім`я ОСОБА_4 , вважаючи необхідними уточнення стосовно запиту, оскільки ймовірно, він має стосуватися не валюти (яка може бути тільки в євро), азалишку на банківському рахунку /а.с.186-187/.

Відповідно до рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області у справі №456/4558/15-ц від 23.05.2016, розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , який був зареєстрований 14.02.2010 в Стриганцівській сільській раді Стрийського району Львівської області, актовий запис №1 /а.с.210/.

Відповідно до ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області у справі №456/3147/19 від 19.12.2019, провадження в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування Стрийської міської ради про негайне відібрання дітей закрито у зв`язку з відсутністю предмету спору /а.с. 211-212/.

Відповідно до рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області у справі №456/1688/21 від 10.08.2021, припинено з 01.09.2018 стягнення з ОСОБА_4 аліментів на користь ОСОБА_3 в розмірі 1/10 частини зі всіх доходів щомісячно, але не менше встановленого законодавством мінімального розміру аліментів, починаючи стягнення з 09.06.2016 і до повноліття дитини відповідно до рішення Апеляційного суду Львівської області від 12.05.2016 у цивільній справі №456/2566/15-ц /а.с.213-214/.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_3 , судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства.

Для врегулювання спорів, які виникають із майнових відносин між подружжям, у тому числі колишнім, підлягають застосуванню передусім норми Сімейного кодексу України .

Згідно зі статті 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Сімейного кодексу України якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У відповідності до ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У постанові Верховного суду від 05 вересня 2018 року у справі № 709/494/16-ц, провадження № 61-19909св18 та у постанові Верховного суду від 20 травня 2019 року у справі справа № 360/303/17-ц, провадження № 61-410св18 зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, судам необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено частиною першою статті 63, частиною першою статті 65 СК України.

Статтею 63 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст.69 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. № 11).

Відповідно до речення другого пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11 спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК, ч. З ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Зазначені норми права припускають існування факту права спільної сумісної власності подружжя щодо кожної речі, набутої у шлюбі, незалежно від тієї обставини, хто є набувачем за договором, забудовником будівлі, та на чиє ім`я було зареєстровано право власності на таку річ.

Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

За правилами ч.1-3 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Постановою Пленуму Верхового Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено судам, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою, до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувались за рахунок коштів, що бути особистою власністю кожного з них. Вирішуючи спори між подружжям про майно, повинні встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

З наведених положень випливає, що власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя. Підставами набуття права спільної сумісної власності подружжя є юридично визначений факт шлюбних відносин або проживання чоловіка і жінки однією сім`єю, а особистої приватної власності кожного з подружжя є, зокрема, поділ, виділ належної частки за законом та спадкування.

Відповідно до Правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи № 6-2641цс15 - статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Згідно з п.22 постанови Пленуму ВС України №11 від 21.12.2007 вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при не досягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову.

В судовому засіданні встановлено, що сторони з 14 лютого 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народилася старша донька - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в них народилася молодша донька ОСОБА_7 .

З 2011 року сторони проживали в Республіці Італія.

23 травня 2016 року рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області розірвано шлюб між сторонами - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , який був зареєстрований у Стриганцівській сільській раді Стрийського району Львівської області, актовий запис № 1.

З серпня 2018 року відповідач ОСОБА_4 постійно проживає з двома доньками в Італії, матір дітей - ОСОБА_3 22.10.2018 посвідчила нотаріальну заяву, якою надала відповідачу свою згоду на виїзд разом з двома доньками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з України на постійне місце проживання за кордон до Італійської Республіки.

Відповідно до ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області у справі №456/3147/19 від 19.12.2019, провадження в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування Стрийської міської ради про негайне відібрання дітей закрито у зв`язку з відсутністю предмету спору /а.с. 211-212/

Відповідно до рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області у справі №456/1688/21 від 10.08.2021, припинено з 01.09.2018 стягнення з ОСОБА_4 аліментів на користь ОСОБА_3 в розмірі 1/10 частини зі всіх доходів щомісячно, але не менше встановленого законодавством мінімального розміру аліментів, починаючи стягнення з 09.06.2016 і до повноліття дитини відповідно до рішення Апеляційного суду Львівської області від 12.05.2016 у цивільній справі №456/2566/15-ц.

У справі №456/5244/21, 29.10.2021 Стрийським міськрайонним судом Львівської області видано виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_5 на утримання двох доньок: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 1/3 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів для дитини відповідного віку, починаючи з 12.10.2021 і до досягнення старшою з дочок повноліття. На даний час на примусовому виконанні у державного виконавця Стрийського ВДВС Чорній Т.І. перебуває виконавче провадження №67624376 з примусового виконання вказаного виконавчого листа.

Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Подібні за змістом висновки викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Частиною першою статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

За змістом частини першої, четвертої статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Презумпція спільності інтересів подружжя і сім`ї передбачає, що вчинки будь-якого з подружжя здійснюються у спільних, а не у власних інтересах. Той з подружжя, хто проти цього заперечує, має довести, що кошти були витрачені не у спільних, а в особистих інтересах.

Вартість майна, що підлягає поділу між подружжям, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Указаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16 січня 2023 року у справі № 754/3132/16-ц (провадження № 61-5956св22).

Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить стаття 368 ЦК України.

За вимогами частин першої, другої та четвертої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Згідно із частинами першою, другою та третьою статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договоріводним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бутиподана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Аналіз наведених положень закону, які визначають порядок розпорядження майном, що знаходиться у спільній сумісній власності подружжя, зокрема, грошовими коштами, які перебувають на банківських рахунках, дозволяє дійти висновку, що чоловік та дружина розпоряджаються цим майном за взаємною згодою, наявність якої презюмується при укладенні правочинів одним з подружжя.

В судовому засіданні встановлено, що в ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер SRVVYL86A06Z138B відкритий поточний рахунок № НОМЕР_3 походженням з Ощадного банку м. Венеція, згідно з яким дата відкриття 21.03.2014, баланс станом на 14.11.2014 29506,95 євро, баланс станом на 25.05.2020 4077,01 євро; відкритий депозитний рахунок № НОМЕР_6 походженням з Ощадного банку м. Венеція, дата відкриття 21.03.2014, кошти на рахунку відсутні; картка № НОМЕР_7 походженням з АТ Ощадного банку Венето, дата відкриття 16.11.2016, дата закриття 23.02.2016, станом на 14.11.2014 на рахунку кошти 114,60 євро.

При цьому суд звертає увагу, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.02.2010, шлюб розірвали 23.05.2016, в той же час позивач просить поділити кошти, які станом на 14.11.2014 перебували на рахунку відповідача в банку, зважаючи на те, що саме в цей час між ними були припинені сімейні відносини, одночасно жодного доказу про принення сімейних відносин в цей час суду не надає.

З доказів, отриманих судом з Ощадного банку м. Венеція вбачається, що під час шлюбу між сторонами у відповідача дійсно був відкритий рахунок і станом на 14.11.2014 на такому перебували грошові кошти в розмірі 29506,95 євро, однак, чи такі кошти були на рахунку відповідача станом на день розрівання шлюбу, жодних доказів не подано, як і не доведено, що кошти були використані ОСОБА_4 не в інтересах сім`ї.

Крім цього, в судовому засіданні доведено і той факт, що відповідач ОСОБА_4 з 2011 року постійно проживає за кордоном в Республіці Італія, куди виїхав з позивачкою та старшою донькою, в подальшому у сторін в Італії народилася молодша донька, в 2016 році сторони шлюб розрівали, з 2018 року відповідач постійно проживає з двома доньками за кордоном, опікується їхнім вихованням та навчанням, несе повністю витрати по їх матеріальному забезпеченню, а мати доньок, згідно з судовим рішенням зобов`язана сплачувати аліменти на їх утримання.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказуванняне може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина першастатті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Суд наголошує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази про те, що сімейні відносини між сторонами були припинені 14.11.2014 і що станом на день розрівання шлюбу на рахунку відповідача перебували грошові кошти в розмірі 29506,95 євро.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у справі №359/2653/18 від 28.07.2021 та у справі №295/98/21 від 05.07.2023.

При цьому суд звертає увагу, що впродовж тривалого судового розгляду справи, саме за клопотанням сторони позивача судом витребовувалися докази для підтвердження обставин, викладених в позовній заяві, після отримання копії рішення Апеляційного суду м. Венеція №182/2023, сторона позивача інших клопотань не заявляла, а погодилася на закриття підготовчого провадження та призначення судового розгляду.

Під час розгляду справи судом по суті, представник позивача не зміг пояснити суду, якими саме доказами, долученими до матеріалів справи підтверджується факт припинення сімейних відносин мжі сторонами 14.11.2014, як і якими доказами стверджується факт наявності грошових коштів на рахунку відповідача на день розрівання шлюбу між сторонами.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладеннята формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи(див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

У зв`язку з наведеним, інші доводи представників сторін судом не аналізуються та не спростовуються, оскільки на висновки суду про відсутність підстав для задоволення позову не впливають.

Судові витрати.

Питання про судові витрати суд вирішує відповідно дост. 141 ЦПК України. У зв`язку з відмовою в позові, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та стягнення грошових коштів відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_3 , місце проживання: Львівська область, Стрийський р-н, с. Стриганці;

Представник позивача: Олексишин Ігор Богданович, місцезнаходження: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2

Представник відповідача: Семенина Василь Михайлович, місцезнаходження: 79015, м. Львів, вул. Городоцька,128а

Головуючий суддя В.Л.Бучківська