Справа № 309/2967/23
Провадження № 2/309/520/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 жовтня 2023 року м. Хуст
Хустський районний суд Закарпатської області
в складі: головуючого-судді Сідей Я.Я.
з участю секретаря судового засіданні Свистак К.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст цивільну справу за позовом:
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: ПрАТ «Страхова компанія ПЗУ Україна»
про відшкодування шкоди,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: ПрАТ «Страхова компанія ПЗУ Україна», про стягнення майнової шкоди завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди. Посилається на те, що 10.12.2020 року близько 14 год. 00 хв., гр. ОСОБА_2 на автомобільній дорозі Мукачево-Рогатин в с.Стеблівка, Хустського району по вул. Салдобошська, 146, керуючи транспортним засобом марки «МАН-35.414», державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «SKODA OCTAVIA», державний номерний знак НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 ПДР України. Внаслідок ДТП транспортний засіб позивача отримав значні механічні пошкодження. Постановою Хустського районного суду Закарпатської області від 28.01.2021 року водій транспортного засобу марки «МАН-35.414», державний номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_2 , визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн. Транспортний засіб марки "МАН 35.414", державний номерний знак НОМЕР_1 з 06.07.2018 року (і на момент ДТП 10.12.2020 року) належить на праві приватної власності ОСОБА_3 . Як вбачається з постанови Хустського районного суду від 28.01.2021року водієм на момент ДТП даного транспортного засобу був ОСОБА_2 . Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ОСОБА_3 яким керував під час ДТП 10.12.2020 року ОСОБА_2 марки "МАН 35.414", державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПІЗУ Україна», згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР 130358067.
06.01.2021 року, позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу. Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР.130358067 ліміт страхового відшкодування становить 130000 грн. Крім того Договором (полісом)обов`язкового страхування ЕР.130358067 передбачено франшизу в сумі 2600,00грн. Страховик Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія ПЗУ Україна» на підставі страхового полісу ЕР. 130358067 з ОСОБА_4 за даним страховим випадком виконав свої договірні зобов`язання та нарахував і сплатив страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності, визначеного договором про страхування, в розмірі 127400,00 грн.(з розрахунку ліміт відшкодування 130,000,00 грн. - франшиза 2600,00 грн.).
Оскільки вартість майнового збитку, завданого пошкодженням належного позивачу автомобіля марки SKODA OCTAVIA, державний номерний знак НОМЕР_2 внаслідок ДТП, перевищує виплачений розмір страхового відшкодування, то із відповідача, як винної особи, на користь підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.
Так, згідно із висновком експерта ОСОБА_5 за №58/2020 від 15.12.2020 року та за №52/2021 від 23.12. 2021 року результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження з визначення матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля марки SKODA OCTAVIA державний номерний знак НОМЕР_4 його ринкова вартість на момент пошкодження становить 591727 грн.31 коп.; матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля марки SKODA OCTAVIA державний номерний знак НОМЕР_4 у результаті його пошкодження при ДТП складає 375622 грн. 39 коп. вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу марки SKODA OCTAVIA державний номерний знак НОМЕР_4 без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу складає 356654,75 грн.; вартість автомобіля марки SKODA OCTAVIA державний номерний знак НОМЕР_4 у пошкодженому стані після ДТП стані з урахуванням даних про нього, особливості його стану пошкодження складає 216105 грн.
Страховиком Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія ПЗУ Україна» виплачено позивачу 127400, 00 грн. Просить суд, стягнути з відповідача на його користь на відшкодування майнової шкоди , що становить 229254 грн.75 коп.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак його представник адвокат Бедь М.І. надала суду заяву, згідно якої просила розглянути справу у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі і просять їх задоволити, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на сайті Судової влади України . Причини неявки суду невідомі. Заява про розгляд справи без його участі до суду не надходила, відзив не подавав.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: ПрАТ «Страхова компанія ПЗУ Україна», в судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення рекомендового листа з повідомленням.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення про заочний розгляд даної справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що 10.12.2020 року близько 14 год. 00 хв., гр. ОСОБА_2 на автомобільній дорозі Мукачево-Рогатин в с.Стеблівка, Хустського району по вул. Салдобошська, 146, керуючи транспортним засобом марки «МАН-35.414», державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «SKODA OCTAVIA», державний номерний знак НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 ПДР України.
Внаслідок ДТП транспортний засіб марки «SKODA OCTAVIA», державний номерний знак НОМЕР_2 , отримав значні механічні пошкодження.
Згідно постанови Хустського районного суду Закарпатської області від 28.01.2021 року водій транспортного засобу марки «МАН-35.414», державний номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_2 , визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн.
Згідно виписки про надходження по картці АТ КБ «Приват Банк» від 22.04.2021року вбачається, що на рахунок ОСОБА_6 сплачено страхове відшкодування, у розмірі 126 777, 54 гривень.
Згідно висновку №58/2020 від 15.12.2020 року автотоварознавчого дослідження, матеріальний збиток заподіяний власнику автомобіля марки SKODA OCTAVIA державний номерний знак НОМЕР_4 в результаті його пошкодження ДТП становить 375 622,39 гривень.
Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Якщо особа звернулася до страховика й одержала страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Оскільки вартість майнового збитку, завданого власнику пошкодженого ТЗ, який було сплачено позивачем на підставі договору добровільного страхування, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_2 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.
З урахуванням наведеного позов підлягає задоволенню.
Що стосується стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, то суд враховує позицію Верховного Суду, який зазначив,що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат(встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Також, у відповідності до приписів ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2270 грн., понесений останнім за пред`явлення позову.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265 ЦПК України, ст.ст.1166, 1187, 1194 ЦК України, суд, -
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 ) на відшкодування майнової шкоди в розмірі 229 254(двісті двадцять дев`ять тисяч двісті п`ятдесят чотири) гривні 75 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 2292 (дві тисячі двісті дев`яносто дві) гривні 60 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Хустського

районного суду: Сідей Я.Я.