Справа № 755/6481/23
"04" вересня 2023 р. м. Київ
Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого судді - САВЛУК Т.В.
за участі секретаря Бурячек О.В.,
учасники справи:
представник позивача - адвокат Лукацька Л.Г.,
представник відповідача - не з`явився,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_1 , про зняття арешту з частки в об`єкті нерухомого майна,
Позивач ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з вимогами: «Зняти арешт з частиниквартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 , зареєстрований згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчужень об`єктів нерухомого майна як: тип обтяження - арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяжень: 9161686, зареєстровано: 19 жовтня 2009 року 15:58:21 за №9161686 реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; підстава обтяження: постанова 392/15 16.10.2009, ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві; об`єкт обтяження: квартира, частина, адреса: АДРЕСА_2 ; власник: ОСОБА_2 ; обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві»
16 червня 2023 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження по цивільній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
У відповідності до статтей 174, 178 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, представник позивача - адвокат Лукацька Лілія Григорівна, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, та додатково пояснила, що ОСОБА_2 є власником частини квартири АДРЕСА_1 , іншим співвласником квартири є ОСОБА_1 . Під час оформлення права власності в порядку спадкування після померлої ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_1 повідомила позивача, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, міститься запис про арешт нерухомого майна частини квартири АДРЕСА_1 , на підставі постанова № 392/15 16.10.2009, ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві. 30 листопада 2022 року Дніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у відповідь на звернення позивача, було повідомлено, що перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень, не вдалося ідентифікувати на підставі чого було накладено обтяження на нерухоме майно, квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Кріт того, Дніпровським районним судом міста Києва у відповідь на адвокатський запит, повідомлено, що згідно алфавітних показників за 2008-2009 рік цивільної справи відносно ОСОБА_2 , в провадженні суду не перебувало. Існування арешту на частину квартири АДРЕСА_1 порушує право позивача щодо володіння, користування майном, а також чинить перешкоди у його розпорядженні.
Представник відповідача Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору ОСОБА_1 в судовому засідання підтримала позовні вимоги, які заявлені позивачем, просила позов задовольнити, пояснила, що вона разом з позивачем є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , під час оформленні права власності в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 , приватним нотаріусом було повідомлено, що на частини квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_2 , накладено арешт державною виконавчою службою, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду, оскільки вирішити дане питання позасудовому порядку не виявляється за можливим.
На підставі ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, вислухавши пояснення учасників цивільного процесу, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, як це передбачено ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України.
Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.
Виходячи з положень ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником частини квартири АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 27 січня 1995 року, а ОСОБА_1 є власником 3/8 частини квартири АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 03 лютого 2023 року.
Як вбачається з Витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 06 лютого 2023 року, міститься тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяжень: 9161686, зареєстровано: 19 жовтня 2009 року 15:58:21 за №9161686 реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; підстава обтяження: постанова 392/15 16.10.2009, ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві; об`єкт обтяження: квартира, частина, адреса: АДРЕСА_2 ; власник: ОСОБА_2 ; обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві. (а.с.5)
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення) (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 24 квітня 1999 року)
Відповідно до ч. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу»
30 листопада 2022 року Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у відповідь на звернення ОСОБА_2 , повідомлено, що перевіркою Автоматизованої сстеми виконавчих проваджень не вдалося ідентифікувати на підставі чого було накладено обтяження на нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 6)
31 серпня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва, у відповідь на адвокатський запит, повідомлено, що згідно алфавітних показників за 2008-2009 рік цивільна справа відносно ОСОБА_2 не значиться.
Згідно з ч.1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Положеннями ст. 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує.
Відповідно до висновку Верховного Суду України від 15.03.2013 року у справі №6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.
Як передбачено ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
На підставі ч. 5 ст. 59 Закону України «При виконавче провадження», чинного на момент звернення позивача до суду, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статі 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.
Враховуючи викладене, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд дійшов до висновку про те, що позивач є співвласник нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_4 , станом на 30 листопада 2022 року виконавче провадження де боржником виступає ОСОБА_2 на примусовому виконанні у Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), не перебуває та не перебувало, а тому необхідно припинити дію заборони, яка перешкоджає позивачу належним чином розпоряджатись належним йому майном, тому суд приходить до висновку про правомірність заявлених позовних вимог щодо скасування заборони на нерухоме майно, які вжиті на підставі постанови, постанови 392/15, 16.10.2009, ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві; об`єкт обтяження: квартира, частина, адреса: АДРЕСА_2 ; власник: ОСОБА_2 ; обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві.
За приписами ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_1 , про зняття арешту з частки в об`єкті нерухомого майна, є обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись статтями 316, 317, 319 Цивільного кодексу України, статтями 59, 60 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 24 квітня 1999 року, статтями 2, 4, 12, 76-82, 89, 141, 263-265, 274-279, 280, 284, 354 Цивільного процесуального кодекс у України, суд, -
Позов ОСОБА_2 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору,- ОСОБА_1 , про зняття арешту з частки в об`єкті нерухомого майна, - задовольнити.
Зняти арешт з частиниквартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 , зареєстрований згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчужень об`єктів нерухомого майна як: тип обтяження - арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяжень: 9161686, зареєстровано: 19 жовтня 2009 року 15:58:21 за №9161686 реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; підстава обтяження: постанова 392/15 16.10.2009, ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві; об`єкт обтяження: квартира, частина, адреса: АДРЕСА_2 ; власник: ОСОБА_2 ; обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.