Справа №288/1860/23 2-о/760/408/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2023 року суддя Солом`янського районного суду міста Києва Ішуніна Л. М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Попільнянська селищна рада Житомирського району Житомирської області, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Попільнянського районного суду Житомирської області з указаною заявою, в якій просив встановити факт його постійного проживання з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час її смерті.

Ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області від 07 липня 2023 року вищевказану заяву передано за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 серпня 2023 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

З аналізу наведеної норми вбачається, що характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Тож, факти, що підлягають встановленню судом, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи матиме він правові наслідки.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 320/948/18 від 10 квітня 2019 року.

При цьому, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними (пункт 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування»).

Крім того, Верховний Суд у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 653/4595/17, провадження № 61-46648св18, вказує: визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Оскільки із заяви про встановлення факту вбачається, що заявник фактично претендує на подальше оформлення спадщини, а у спадкодавця наявними є і інші спадкоємці, залишення заяви без розгляду у зв`язку з наявністю спору про право відповідає положенням закону.

Зі змісту заяви вбачається, що встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, заявник зазначав, що ОСОБА_2 за життя склала на його ім`я заповіт та 26 червня 2023 року він звернувся до завідувача Попільнянської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, однак йому було відмовлено, оскільки він не звертався із заявою про прийняття спадщини та пропустив строк для прийняття спадщини.

Водночас, вказав, що померла була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживала за вказаною адресою до вересня 2021 року. Після чого, у зв`язку із погіршенням стану її здоров`я заявник з матір`ю перевезли ОСОБА_2 , яка є бабою заявника, до себе та проживали разом за адресою: АДРЕСА_2 . Заявник разом з матір`ю піклувалися та доглядали за бабою, періодично їздили до її будинку в с. Саверці для підтримання в належному стані присадибної ділянки, городу та самого будинку.

Таким чином, враховуючи, що заявником не було подано заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до частини другої статті 1223 ЦК Укоаїни у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

З огляду на викладене, вбачається, що у спадкодавця є інші спадкоємці, а саме, ОСОБА_3 , яка є дочкою померлої.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що заявник вважається таким, що не прийняв спадщину за заповітом, право на спадкування у першу чергу за законом має його матір - дочка померлої, у той час як ОСОБА_1 має право на спадкування лише у четверту чергу. Крім того, зі змісту заяви встановлено, що про ОСОБА_2 до її смерті піклувалися заявник разом з матір`ю.

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду.

За змістом наведеної норми, якщо встановлення юридичного факту пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, цивільно-процесуальним законодавством передбачено розгляд вимоги про встановлення факту у порядку позовного, а не окремого провадження одночасно з вирішенням спору про право, оскільки не встановивши факт, особа позбавлена можливості довести наявність у неї права, за захистом якого вона звернулась до суду.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Враховуючи вищевикладене, а також той факт, що встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем необхідно заявнику для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, хоча до першої черги спадкування входить його матір - ОСОБА_4 , яка згідно матеріалів заяви від спадщини не відмовлялась, тобто існує спір про право на спадщину, який підлягає вирішенню виключно у позовному провадженні.

Таким чином, зі змісту заяви вбачається, що наявний спір про право, тому суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження по справі.

При цьому, ОСОБА_1 не позбавлений права звернутися до суду із позовом про захист своїх прав, які вважає порушеними, не визнаними чи оспореними із належним дотриманням вимог цивільного процесуального законодавства та у порядку, який визначено ЦПК України.

З огляду на викладене, керуючись статтями 124 Конституції України, статтями 19, 258-261, 293, 315, 353-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Попільнянська селищна рада Житомирського району Житомирської області, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження надіслати позивачеві разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л. М. Ішуніна