Справа №351/1156/22
Номер провадження №2/351/70/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Сегіна І.Р.,

за участі секретаря - Том`юк С.М.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Заболотівської селищної ради Коломийського району, Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління Державної інспекції архітектури та містобудування в Івано-Франківській області про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулився в суд із позовом до Заболотівської селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління Державної інспекції архітектури та містобудування в Івано-Франківській області, про визнання права власності на нерухоме майно.

Позовні вимоги мотивували тим, що згідно свідоцтва про право власності житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належав в рівних частках (по 1/3 частки): ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 - матір ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі і на 1/3 частку вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцем належного на праві власності ОСОБА_3 майна є її син - ОСОБА_4 . Спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається з 1/3 частини житлового будинку. Таким чином, ОСОБА_4 набув право власності на 2/3 частки зазначеного житлового будинку.

Земельна ділянка, яка знаходиться під вказаним житловим будинком належала ОСОБА_4 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії 1Ф №12-02-2-000059 від 02.08.1995р.

В 2004р. спадкодавець ОСОБА_4 на належній йому на праві приватної власності земельній ділянці з відповідним цільовим призначенням, самочинно (без дозвільних документів) здійснив реконструкцію житлового будинку та господарських будівель і споруд, шляхом побудови прибудови літ. «А2», сараю літ. «Д» та бані літ. «Є».

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. На день його смерті разом з ним були зареєстровані: ОСОБА_1 - його дружина: ОСОБА_2 - його дочка.

Після смерті ОСОБА_4 заведено спадкову справу на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини. Також у вказаній спадковій справі наявна заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом дочки померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_2 .

Таким чином, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 набули права власності по 1/2 частки вищевказаної земельної ділянки.

В подальшому, звернувшись до нотаріуса із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на 2/3 частки вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, співпозивачі отримали постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у документах, що посвідчують право власності померлого на нерухоме майно, виписці з інвентаризаційних матеріалів та технічному паспорті на житловий будинок є розбіжності, а саме, зазначено самочинно збудовані та /або переобладнані приміщення житлового будинку.

05.07.2022р. на замовлення позивачки ОСОБА_1 було виготовлено Звіт про проведення технічного обстеження щодо стану будівельних конструкцій прибудови до житлового будинку ( літ.А2), сараю (літ.Д). бані (літ.Е) та погріба (літ.С).

Згідно даного звіту, опис технічного стану конструктивів самочинно збудованої прибудови до житлового будинку (ЛІГ.А2), сараю (літ.Д) , бані (літ.Е) та погріба (літ.Є) по АДРЕСА_1 , конструктивна міцність та експлуатаційна надійність всіх основних несучих та огороджувальних конструкцій знаходяться в нормальному стані, зі ступінню готовності 100 % у відповідності з існуючими нормами і правилами, та встановлено можливість її надійної та безпечної експлуатації.

На даний час вони не можуть вирішити питання про визнання за ними права власності на самовільно реконструйований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, оскільки дане нерухоме майно відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України є самочинним будівництвом.

Просили визнати за ними право власності по 1/2 частині на жимтловий будинок з господарськими будівлями і спорудами що по АДРЕСА_1 , до складу якого входять: літ. "А" - житловий будинок, літ. "А2" - прибудова, літ. "Б"- кухня, літ. "В" - сарай, літ. "Д" - сарай, літ. "Е" - баня, літ. "Є" - погріб, № 1-3 - огорожа, № 4 -криниця, І-ІІ -замощення.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, просила збільшити позовні вимоги та визнати за нею право власності на 2/3 частини спірного житлового будинку.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, просив визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , долучивши квитанції про сплату судового збору.

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву,в якій просила справу розглядати у її відсутності, проти зменшення позовних вимог не заперечила та просила визнати за нею право власності на 1/3 частину спірного житлового будинку.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути за його відсутності, при вирішенні питання про задоволення позову покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи в межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

На підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 12.02.2001р., виданого виконавчим комітетом Заболотівської селищної ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належав житловий будинок по АДРЕСА_2 .

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, що батьками ОСОБА_4 є ОСОБА_7 та ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.04.2001р. спадкоємцем майна ОСОБА_3 є її син ОСОБА_4 .. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається із 1/3 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Із виписки з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ від 06.10.2021р. слідує, що за ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_8 зареєстровано право приватної спільної часткової власності по 1/3 частині за кожним на вищевказаний житловий будинок. Згідно примітки змінилась житлова площа з 49,1 кв. м на 49,2 кв.м., у у зв`язку з уточненням лінійних розмірів; знесено вбиральню літ. "Г"; побудовано прибудову літ. "А2", сарай літ."Д", баня літ. "Е" без дозвільних документів. Побудовано погріб літ. "Є", влаштовано замощення ІІ. Дані види робіт, відповіднь до вимог ст. 100 ЖК України та Постанови КМУ № 406 від 07.06.2017р. не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію.

Технічний паспорт на житловий будинок по АДРЕСА_1 виданий на ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідки Заболотівської селищної ради від 29.07.2022р. на день смерті ОСОБА_4 у вищевказаному житловому будинку разом з ним були зареєстровані: дружина ОСОБА_1 та донька ОСОБА_2 .

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 16.09.2021р., 16.09.2021р. зареєстровано спадкову справу після смерті ОСОБА_4 .

Із довідки Приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Лахнюк О.М. від 01.06.2022р. вбачається, що після смерті ОСОБА_4 заведена спадкова справа на підставі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом дружини померлого ОСОБА_1 та заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом дочки ОСОБА_2 .. Інших заяв не надходило.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.06.2022р. спадкоємцями майна померлого ОСОБА_4 земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,1489 га в рівних частках, по частині є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.06.2022р. ОСОБА_1 на ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,1489 га.

Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження щодо стану будівельних конструкцій прибудови до житлового будинку, сараю, бані, погріба по АДРЕСА_1 , вказаний опис технічного стану конструктивів самочинно збудованої прибудови (Літ.А2) до житлового будинку, сараю (літ.Д), бані (літ.Е), погріба (літ.Є) по АДРЕСА_1 дозволяє прийняти висновок, що контруктивна міцність і експлуатаційна надійність всіх основних несучих та огороджуючих конструкцій знаходяться в нормальному стані (категорія 1) характеризуються відсутністю дефектів та пошкоджень зі ступінню готовності 100 % у відповідності з існуючими нормами і правилами та встановлено можливість їх надійної та безпечної експлуатації.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 Кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У відповідності з ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Згідно ч.7 ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" виконання будівельних робіт без відповідного документа, передбаченого цією статтею, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4 постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою.

Відповідно до ч. 2ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Таким чином, ст. 376 ЦК України передбачено загальне правило про те, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього, і встановлено випадки, коли право власності на самочинне будівництво може бути визнане за рішенням суду за особою, що здійснила самочинне будівництво, або за власником земельної ділянки.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 2 узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав від 28 січня 2013 року відмітив, що суди при розгляді справ про визнання права власності на самочинне будівництво повинні належним чином перевіряти, чи було питання оформлення права власності на самочинне будівництво предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність давали б підстави вважати про наявність спору про право. Суд не повинен заміняти органи, які зобов`язані видавати дозволи на будівництво й узгоджувати забудови; визнання права власності на самочинне будівництво в судовому порядку має залишатися винятковим способом захисту права. Тому судам необхідно з`ясовувати, чи звертався позивач до компетентних органів із питання узаконення самочинного будівництва, чи було відмовлено компетентними органами у вирішенні зазначеного питання.

Аналіз зазначеного дає підстави для висновку, що визнання судом права власності на самочинне будівництво можливе лише у тому разі, якщо в прийнятті такого об`єкта в експлуатацію було незаконно відмовлено та за умови дотримання визначених законом вимог, які необхідні для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на самочинно збудовану прибудову.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03.07.2018 року № 158затверджено Порядок проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, яким передбачена процедура введення в експлуатацію лише індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 300 квадратних метрів, збудованих у період з 05.08.1992 року по 09.04.2015 року та будівель і споруд сільськогосподарського призначення, збудованих до 12.03.2011 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта.

Частиною 3 ст. 375 ЦК України передбачено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до абзацу 4 п. 67 "Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015р. № 1127, для державної реєстрації права власності на самочинно збудований закінчений будівництвом об`єкт, право власності на який визнається на підставі рішення суду, подаються необхідні для відповідної реєстрації документи, передбачені пунктами 77-81 цього Порядку.

Судом встановлено, що позивачі є власниками земельної ділянки, на якій розташоване самочинно збудоване нерухоме майно, місцезнаходження якого не порушує права інших осіб, та дане нерухоме майно відповідно до експертних висновків придатне для подальшої експлуатації, представник Заболотівської селищної ради заперечень з приводу заявленого позову не подав.

Однак, суд приходить до висновку, що позов часткового підставний та підлягає до часткового задоволення, оскільки позивачі просять визнати право власності на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, однак, оскільки даний житловий будинок містить самочинні добудови, а тому, відповідно до вимог ст. 376 ЦК України суд вважає, що слід визнати за позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на самочинно збудоване майно. В решті позову слід відмовити.

Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ч.4ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.1216,1218,1220,1223,1225 ЦК України, ст.ст.141,206,263-265,268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , як самочинно збудоване.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , як самочинно збудоване.

В решті позову відмовити.

Відповідно до вимог ст. 267 ЦПК України житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , підлягає введенню в експлуатацію.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Ігор СЕГІН