Справа № 155/624/23 Головуючий у 1 інстанції: Яремчук С. М.
Провадження № 22-ц/802/937/23 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 26 липня 2023 року в справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із зазначеним позовом.

Покликалось на ті обставини, що 06 вересня 2010 року між банком та ОСОБА_1 , шляхом підписання анкети-заяви було укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою за користування кредитом процентів у розмірі, зазначеному у Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/kredity/, з розрахунку 365/360 календарних днів на рік. Згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, відповідач посвідчила своїм підписом у анкеті-заяві. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язувалася погашати кредит, нараховані відсотки за користування кредитом, заборгованість по перевитраті платіжного ліміту, оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, станом на 21 березня 2023 року утворилася заборгованість у розмірі 46045 грн 79 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 37459 грн 70 коп., заборгованості за простроченими відсотками 8586 грн 09 коп., яку банк просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь.

Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 26 липня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 06 вересня 2010 року № б/н у сумі 37459 грн 16 коп. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача відсотків в розмірі 8586 грн 09 коп., позивач АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просив його скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити повністю, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 , вважаючи вимоги банку незаконними та необґрунтованими, просила у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовити повністю.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи в позові у частині заявлених банком позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що Тарифи банку, Умови та правила надання банківських послуг, які не були підписані відповідачем під час укладення кредитного договору не є його частиною та не породжують для позичальника зобов`язання їх сплати позикодавцеві, яким являється позивач.

Такі висновки суду є правильними.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Встановлено, що 06 вересня 2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 шляхом підписання анкети-заяви позичальника був укладений кредитний договір № б/н, за яким останньою отримано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, яку їй було видано банком.

В анкеті-заяві зазначено, що відповідач ОСОБА_1 згідна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, які їй надані для ознайомлення АТ КБ «ПриватБанк», становить між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором, станом на 21 березня 2023 року, становить - 46045 грн 79 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 37459 грн 70 коп., заборгованості за простроченими відсотками 8586 грн 09 коп.

Крім того, встановлено, що у підписаній відповідачем анкеті-заяві позичальника від 06 вересня 2010 року процентна ставка за користування кредитом не зазначена.

З матеріалів справи вбачається, що банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив крім тіла кредиту стягнути заборгованість за простроченими відсотками.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 06 вересня 2010 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як на невід`ємні частини кредитного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач ОСОБА_1 та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку їх нарахування.

Також, варто зазначити, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування,

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Закон України «Про споживче кредитування» визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

Згідно з п. 1 ч. 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Стаття 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначає інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, у тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Також встановлено, що 24 травня 2021 року, а саме після укладення кредитного договору, ОСОБА_1 підписала Паспорт споживчого кредиту, в якому підтвердила, що ознайомилася з інформацією про умови кредитування кредитодавця АТ КБ «Приватбанк», яка є актуальною до 24 травня 2041 року.

Крім того, зі змісту розділу 7 цього Паспорту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації у ньому наведеної та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

У розділі 4 вказаного Паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.

Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.

Тому, саме по собі підписання ОСОБА_1 . Паспорту споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг висновку суду першої інстанції не спростовує.

Також, враховуючи те, що матеріали справи не містять відомостей про те, які саме із зазначених у Паспорті умов були прийняті позичальником, дана інформація не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування.

Оскільки, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, то на думку колегії суддів, судом першої інстанції було зроблено вірний висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь банку нарахованих останнім відсотків за користування кредитом.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду та не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Горохівського районного суду Волинської області від 26 липня 2023 року в справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді