Справа № 367/7764/23
Провадження №6/367/246/2023
УХВАЛА

Іменем України

17 жовтня 2023 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Третяк Я.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», боржник: ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ТОВ «Кампсіс Фінанс» про заміну сторони стягувача,

встановив:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», боржник: ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ТОВ «Кампсіс Фінанс» про заміну сторони стягувача.

Заявник просить суд замінити первісного стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Ведикт Капітал» на Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дебт Форс» у виконавчому провадженні щодо стягнення кредитної заборгованості з боржника, відкритому на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, вважаю, що вона підлягає направленню до іншого суду за підсудністю з таких підстав.

Частиною 2 статті 446 ЦПК України визначено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону примусовому виконанню підлягають виконавчі написи нотаріусів.

За правилами статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання рішення є: місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна.

За правилами частин першої та другої наведеної статті виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна.

Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 29.10.2020 у справі №263/1417/19.

Отже, законодавець пов`язує місце виконання рішення з місцем вчинення виконавчих дій.

Як встановлено зі змісту заяви та наданих заявником документів місце проживання боржника ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Будь-яких відомостей або доказів того, що на території, що підсудна Ірпінському міському суду Київської області, боржник перебуває, працює або на вказаній території знаходиться його майно заявником не надано.

Відповідно матеріалів заяви жодних виконавчих дій в межах виконавчого провадження на території Ірпінського міського суду Київської області приватним виконавцем не здійснювалось.

Отже, в даному випадку виконавчі дії з виконання виконавчого напису приватним виконавцем Микитин Оксаною Степанівною вчиняються за місцем проживання боржника, що відповідно до положень ст.ст. 24, 68 Закону України «Про виконавче провадження» є місцем проведення виконавчих дій, та, як наслідок, являється місцем виконання виконавчого напису.

Згідно з нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини» інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Пунктом 1 частини 1 статті 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що справу слід передати на розгляд Макарівському районному суду Київської області, оскільки на території вказаного суду можуть проводитися виконавчі дії з примусового виконання виконавчого напису.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 31-32, 260-261, 353-354, 446 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», боржник: ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ТОВ «Кампсіс Фінанс» про заміну сторони стягувача, направити за підсудністю до Макарівського районного суду Київської області.

Суддя: Я.М. Третяк