Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2023 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді - САВЛУК Т.В.

за участі секретаря Бурячек О.В.,

учасники цивільного процесу:

позивач - ОСОБА_1 ,

позивач - ОСОБА_2 ,

представник відповідача - ОСОБА_3 ,

представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори, - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, в залі суду, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Дев`ята Київська державна нотаріальна контора, про зняття арешту з об`єкту нерухомого майна,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Солом`янського районного суду міста Києва зі спільним позовом до Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, з вимогою:

«Зняти арешт з земельної ділянки, накладений постановою слідчого Лагодзінського М.І. при розгляді кримінальної справи № 09-16782, з земельної ділянки площею 0,0612 га, розташовану в АДРЕСА_1 (с/т « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 66-2-02328, виданий 17 серпня 2000 року, Державний акт про право приватної власності на землю № 123771 серії ІV -КВ, кадастровий номер №:66:550:0019, виданий ОСОБА_4 на підставі рішення Київської міської ради народних депутатів від 28.01.1999 року реєстраційний номер №114-25/215»

26 серпня 2022 року Солом`янським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про направлення цивільної справи за підсудністю до Дніпровського районного суду міста Києва для подальшого розгляду.

15 травня 2023 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження по цивільній справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження до підготовчого засідання.

08 серпня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про задоволення спільного клопотання позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про витребування доказів.

Зобов`язано Дев`яту Київську державну нотаріальну контору надати суду належним чином завірену копію спадкової справи №405/2009 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , який був зареєстрований на день смерті за адресою: АДРЕСА_2 .

Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

08 серпня 2023 року представником відповідача - Головного управління Національної поліції у м. Києві - Лисенко Владою Олексіївною подано відзив на позов, представником висловлена позиція щодо підстав для відмови у задоволенні позову, посилаючись на звернення з цим позов до неналежного відповідача, за відсутності між сторонами спору правовідносин, які б свідчили про допущенні порушення прав та інтересів позивачів, та потребували захисту виходячи з обраного способу захисту.

08 серпня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про задоволення спільного клопотання позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про заміну відповідача у цивільній справі .

Замінено відповідача - Солом`янське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві на належного відповідача - Головного управління Національної поліції у м. Києві.

08 серпня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначено справи до судового розгляду по суті.

31 серпня 2023 року, на виконання ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 08 серпня 2023 року, Дев`ятою Київською державною нотаріальною конторою на адресу суду направлено належним чином завірену копію спадкової справи №405/2009 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 .

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві, пояснили, що з 16 січня 1988 року ОСОБА_5 , батько позивачів, перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , спільних дітей у подружжя не було.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , після його смерті відкрилась спадщина до складу спадкового майна входить земельна ділянка, яка розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , с/т « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». В межах визначеного законом строку позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як спадкоємці першої черги за законом, звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, на підставі їх заяви державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори заведена спадкова справу №405.

Після перевірки спадкового реєстру, державним нотаріусом було повідомлено, що за життя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заповітів не залишили. Як з`ясувалось згодом, 14 квітня 2009 року до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори, надійшла заява від ОСОБА_6 про прийняття спадщини за заповітом, який нібито був складений від імені ОСОБА_4 .

09 жовтня 2009 року ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського РУ МВС України в м. Києві з заявою про накладення арешту на земельну ділянку, в межах кримінальної справи №09-16782 за ознаками злочину ч. 1 ст. 185 КК України відносно ОСОБА_6

26 жовтня 2009 року Слідчим Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києва Лагодзінським М.І. винесено постанову про заборону проведення будь-яких дій щодо земельної ділянки АДРЕСА_3 , на території с/т «Русанівець» в Дніпровському районі в місті Києві.

01 червня 2010 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено рішення про визнання недійним заповіту ОСОБА_4 на земельну ділянку АДРЕСА_3 , на території с/т «Русанівець» на ім`я ОСОБА_6 , посвідчений головою Колодяжненської сільської ради Романівського району Житомирської області Самохваловим Володимиром Анатолійовичем, 17 грудня 2008 року реєстрований номер 135.

14 лютого 2020 року позивачі звернулися до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про прав на спадщину, але державним нотаріусом повідомлено, що на земельну ділянку накладено заборону.

07 жовтня 2021 року слідчим суддею Солом`янського районного суду міста Києва постановлено ухвалу про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування арешту майна, та роз`яснено їх права звернутись з позовом до суду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, позивачами використані всі можливості для врегулювання спору в досудовому порядку, що спонукало звернутись з цим позовом до суду, оскільки наявність заборони на проведення будь-яких дій щодо земельної ділянки, яка входить складу спадкової маси, перешкоджає позивачам отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_5 .

Представник відповідача - Головного управління Національної поліції у м. Києві Лисенко Влада Олексіївна, в судовому засіданні висловила свої заперечення проти позову, просила в позові відмовити посилаючись на наступне, що у зв`язку з відсутністю можливості пошуку відомостей за об`єктом, на який накладено арешт, у кримінальних справах, порушених до набрання чинності діючим Кримінальним процесуальним кодексом України 2012 року та відсутністю належного обґрунтування порушення прав позивачів з боку Головного управління Національної поліції у м. Києві, позовна заява є необґрунтованою та безпідставною, тому не підлягає задоволенню.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Дев`ята Київська державна нотаріальна контора, в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Таким, чином, вислухавши учасників цивільного процесу, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Виходячи з положень ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_4 набула права власності на земельну ділянку АДРЕСА_3 . (а.с.16-17)

16 січня 1988 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією актового запису про смерть виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві №1510 від 21 січня 2009 року. (а.с.142)

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, спадкоємцями першої черги за законом є його сини - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

В межах визначеного законодавством шестимісячного строку, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися з заявою до Дев`ятої Київської нотаріальної контори про намір прийняти спадщину після смерті батька, на підставі заяви спадкоємців Дев`ятою Київською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №405.

26 травня 2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися з заявою до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори про включення до основного складу спадщини - земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.155)

З матеріалів спадкової справи убачається, Дев`ятої Київської державною нотаріальною конторою, у відповідь на звернення Головного територіального управління юстиції у м. Києві, повідомлено наступну інформація, дослівно: «14 квітня 2009 року в нотаріальній конторі було заведена спадкова справа №438/2009 після смерті громадянки ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадкова справа була заведена за заявою громадянки ОСОБА_6 , на яку померла залишила заповіт, посвідчений Колодяженською с/радою Романівського району Житомирської області 17 грудня 2008 року Р№135 на земельну ділянку площею 0,0612 га, що знаходяться на території АДРЕСА_1 . Перевіркою зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) вказаний заповіт був внесений до єдиного реєстру заповітів. 13 серпня 2009 року від імені ОСОБА_2 до нотаріальної контори надійшла заява про те, що в Солом`янському РУ МВС України в м. Києві розглядається справа з приводу незаконності заповіту від імені ОСОБА_4 (а.с. 166-167)

09 жовтня 2009 року ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського РУ МВС України в м. Києві з клопотанням про накладення арешту на земельну ділянку АДРЕСА_3 .

26 жовтня 2009 року слідчим Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві Лагодзінським М.І. винесено постанову про заборону проведення будь-яких дій щодо земельної ділянки № НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 . (а.с.9)

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрало законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Суб`єктивними межами є те, що в двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням чи вироком суду.

Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються наступні умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті ж особи, які брали участь у попередній справі.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц та підтверджена висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17.

Як роз`яснено у п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року за №14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ лише в тому разі, коли в них беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, чи їх правонаступники, то в інших випадках - ці обставини встановлюються на загальних підставах.

Відповідно до частин 4 та 5 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

01 червня 2010 року Дніпровським районним судом міста Києва, в межах розгляду цивільної справи №2-1538/2010, ухвалено рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_6 , треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві, Голова Колодяжненської сільської ради Романівського району Житомирської області Самофалов Володимир Анатолійович про визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадщину, визнання права на спадщину.

Заповіт ОСОБА_4 на земельну ділянку АДРЕСА_3 на ім`я ОСОБА_6 , посвідчений головою Колодяжненської сільської ради Романівського району Житомирської області Самофаловим Володимиром Анатолійовичем 17 грудня 2008 року реєстровий номер 135 - визнано недійсним.

Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 04 вересня 2009 року державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори на ім`я ОСОБА_6 на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 0,0612 га, що знаходиться на території АДРЕСА_1 - визнано недійсним.

Провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_6 , треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві, Голова Колодяжненської сільської ради Романівського району Житомирської області Самофалов Володимир Анатолійович про визнання права на спадщину - закрито.

23 грудня 2010 року Апеляційним судом міста Києва постановлено ухвалу, якою апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилено. Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 01 червня 2010 року, залишено без змін.

Згідно статей 316, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав є зокрема, рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно і обмежень цих прав, що набрали законної сили.

П. 2.1. Положення про Єдиний реєстр заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 31/5 від 9 червня 1999 року, передбачено зняття заборони на підставі рішення суду.

Частиною 6 ст. 126 Кримінального процесуального кодексу України, в редакції чинній на момент вчинення обтяження, що «накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба».

У ч. 4 ст. 174 Кримінального процесуального кодексу України в редакції чинній на момент вчинення обтяження, «суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна» а також, що «суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові».

Відповідно до статті 126 Кримінального процесуального кодексу України в редакції чинній на момент вчинення обтяження, зазначений захід міг тимчасово застосовуватися слідчим або судом на період досудового слідства та/або судового розгляду для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

У разі закриття кримінальної справи постановою слідчого арешт майна згідно з частиною першою статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, в редакції чинній на момент вчинення обтяження, підлягав скасуванню на підставі цього ж процесуального рішення.

У пункті 7 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України, в редакції чинній на момент вчинення обтяження, визначено, що «оперативно-розшукові заходи, слідчі та процесуальні дії, розпочаті до дня набрання чинності цим Кодексом, завершуються у порядку, який діяв до набрання ним чинності. Після набрання чинності цим Кодексом оперативно-розшукові заходи, слідчі та процесуальні дії здійснюються згідно з положеннями Закону України "Про оперативно-розшукову діяльність" та положеннями цього Кодексу».

Пунктом 9 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України, в редакції чинній на момент вчинення обтяження, встановлено, що «запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом».

Як вбачається з Витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 14 лютого 2020 року, міститься тип обтяження: заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 9401956; зареєстроване: 30.12.2009 12:55:54 за №9401956 реєстратором: Дев`ята київська державна нотаріальна контора, 03087, м. Київ, вул. Волинська, 6; підстави обтяження: постанова про заборону, 09-16782, 25.12.2009, СВ Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві, слідчим М.І. Лагодзінський; об`єкт обтяження: земельна ділянка, земельна ділянка, адреса: АДРЕСА_1 , кадастровий номер:662:02:328. (а.с.17)

31 липня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Солом`янського управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві, з клопотанням про зняття заборони на земельну ділянку АДРЕСА_3 . (а.с.19)

07 жовтня 2021 року слідчим суддею Солом`янського районного суду міста Києва постановлено ухвалу про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування арешту майна. (а.с.18)

Спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за Кримінально-процесуальним кодексом України (далі -КПК України 1960 року) та завершеного (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року. Залежно від суб`єктного складу учасників цього спору його слід розглядати за правилами цивільного чи господарського судочинства. Правові висновки викладені Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі №372/2904/17-ц, у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11, у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 727/2878/19.

Справу про звільнення майна з-під арешту, накладеного в кримінальній справі за правилами КПК України 1960 року та не знятого після закриття кримінальної справи, слід розглядати за правилами цивільного судочинства. Вирішення питання про звільнення майна з-під арешту в порядку кримінального судочинства потребувало би відновлення кримінального провадження (кримінальної справи), яке закрито постановою органу досудового слідства у зв`язку з відсутністю складу злочину. Для такого відновлення необхідним є скасування процесуальних рішень, якими держава в особі уповноважених органів відмовилася від кримінального переслідування позивача. Початок нового розслідування додатково зумовить правову невизначеність у зв`язку з повторенням ризиків офіційної констатації злочинності поведінки позивача і таким чином призведе до погіршення його правового становища. Означений спосіб розв`язання порушеного позивачем питання є недопустимим з точки зору досягнення мети захисту його прав та законних інтересів.

Скасування арешту майна, накладеного слідчим у кримінальній справі, після закриття справи не пов`язане з оцінкою правомірності застосування органом досудового слідства такого заходу, а необхідність прийняття відповідного рішення є безспірною й безальтернативною з огляду на припинення кримінальних процесуальних правовідносин.

Спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України1960 року та не знятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи слід розглядати за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до висновку Великої палати Верховного Суду України викладеного у справі №911/1247/18 від 21.08.2019 року, вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до положень статті 19 ЦПК України, статті 20 ГПК України можуть бути вирішені судом цивільної чи господарської юрисдикції. Захист майнового права фізичною чи юридичною особою відповідно до вимог ЦПК України може здійснюватись в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). ( ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України)

Враховуючи викладене, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, суд дійшов до висновку, що позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Дев`ята Київська державна нотаріальна контора, про зняття арешту з об`єкту нерухомого майна, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки позивачі є потенційними спадкоємцями нерухомого майна, а саме: земельної ділянки АДРЕСА_3 , заборона на відчуження вказаного об`єкту нерухомого майна була накладена на підставі заяви позивачів в межах кримінального провадження, застосування цих заходів відпала, кримінальне провадження закрите, що зумовлює припинення дії заборони, вжиті на підставі постанови слідчого Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві Лагодзінським М.І. від 26 жовтня 2009 року, яка перешкоджає позивачам належним чином оформити право власності на спадкове майно та отримати свідоцтво про право на спадщину.

На підставі викладеного та керуючись статтями 41 Конституції України, статтями 182, 316, 319, 321, 328, 391 Цивільного кодексу України, , статтями 2, 4, 12, 76-82, 89, 141, 263-265, 274-279, 354 Цивільного процесуального кодекс у України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Дев`ята Київська державна нотаріальна контора, про зняття арешту з об`єкту нерухомого майна, - задовольнити.

Зняти арешт з земельної ділянки? накладений постановою слідчого Лагодзінського М.І. при розгляді кримінальної справи №09-16782, реєстраційний номер обтяжень - 9401956, об`єкт обтяження - земельна ділянка площею 0,0612 га, розташована в АДРЕСА_1 , зареєстрована в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №662:02:328, виданий 17 серпня 2000 року, Державний акт на право приватної власності на землю №123771 серія IV-КВ, кадастровий номер :66:550:0019, виданий на ім`я ОСОБА_4 на підставі рішення Київської міської ради народних депутатів від 28 січня 1999 року, реєстраційний номер №114-25/215.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

С у д д я