ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Кішкіної І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №219/11686/21 за позовом Акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Руднєва Інна Сергіївна,

на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 19 квітня 2023 року,

встановив:

У жовтні 2021 року Акціонерне товариство «Часівоярський вогнетривкий комбінат» (далі за текстом АТ «ЧВК») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтований тим, що на підставі заяви економіста відділу матеріально-технічного забезпечення АТ «ЧВК» ОСОБА_1. від 24 вересня 2018 року ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» (змінило назву на АТ «ЧВК») було відвантажено вогнетривкі вироби. Відповідно до накладної № 180 від 23 жовтня 2018 року, накладної № 181 від 23 листопада 2018 року та накладної № 182 від 27 листопада 2018 року фізичною особою ОСОБА_1 були придбані вогнетривкі вироби на загальну суму 172 531,89 гривень.

Розрахунки за придбану продукцію проводились шляхом утримання із заробітної плати вартості продукції згідно заяви відповідача від 24 вересня 2021 року та заяви відповідача від 12 червня 2020 року.

Відповідач частково здійснив оплату за отриману продукцію в розмірі 55 376,68 гривень.

Згідно наказу АТ «ЧВК» № 380-ок від 06 вересня 2021 року ОСОБА_1 було звільнено в зв`язку із скороченням штату працівників і відмовою від переведення на іншу роботу на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

При звільнені відповідач ОСОБА_1 відмовився від укладання Договору реструктуризації заборгованості.

Станом на 20 жовтня 2021 року заборгованість покупця становить 117 155,21 гривень, яка утворилась в результаті невиконання відповідачем зобов`язань з оплати за отриману продукцію.

Розрахунок позовних вимог: 172 531,89 гривень (загальна вартість придбаної продукції) - 55 376,68 і (утримано із заробітної плати) = 117 155,21 гривень. (загальна сума заборгованості).

На підставі викладеного АТ «ЧВК» просило стягнути з відповідача на їх користь суму боргу в розмірі 117 155,21 гривень та судові витрати.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 19 квітня 2023 року позовні вимоги АТ «ЧВК» задоволені. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ЧВК» заборгованість в сумі 117 155,21 гривень та судовий збір в розмірі 2270 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Руднєва І.С., просить скасувати рішення Дружківського міського суду Донецької області від 19 квітня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ «ЧВК» залишити без задоволення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції справу розглянуто у відсутність відповідача, який не був належним чином повідомлений та не мав можливості надати суду докази, які спростовують позовні вимоги, тому що внаслідок війни був вимушений вивезти свою сім`ю із міста Часів-Яр, всі документи згоріли в м. Часів-Яр при ракетному обстрілі міста.

Заперечує наявність будь-яких договірних відносин із позивачем та вважає, що позивач не надав до суду жодних належних доказів існування договору купівлі-продажу будівельних матеріалів, або будь-якого іншого договору, який підтверджує наявність заборгованості відповідача перед позивачем або наявність невиконаних зобов`язань.

Посилається, що суд першої інстанції при розгляді справи та ухваленні оскаржуваного рішення не встановив які саме зобов`язання у відповідності до норм ЦК виникли між позивачем та відповідачем та якими нормами матеріального права вони регулюються.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Руднєва І.С., підлягає залишенню без задоволення за наступних підстав.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 працював економістом по матеріально-технічному забезпеченню відділу матеріально-технічного забезпечення АТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» та 06 вересня 2021 року його звільнено за скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується наказом № 380-к від 06 вересня 2021 року. (а.с.24)

На підставі заяви ОСОБА_1 від 24 вересня 2018 року ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» відвантажено вогнетривкі вироби у кількості 46 тон в рахунок заробітної плати відповідача. (а.с.4)

Відповідно до накладної № 180 від 23 жовтня 2018 року, накладної № 181 від 23 листопада 2018 року та накладної № 182 від 27 листопада 2018 року ОСОБА_1 придбані вогнетривкі вироби на загальну суму 172 531,89 гривень. (а.с.7-22)

Відповідач частково здійснив оплату за отриману продукцію в розмірі 55 376,68 гривень, що підтверджується довідкою № 2-9096 від 19 жовтня 2021 року шляхом щомісячних відрахувань із заробітної плати. (а.с.23)

12 жовтня 2021 року позивачем на адресу відповідача було спрямовано претензію щодо наявності заборгованості в сумі 117 155,21 гривень. (а.с.25-27)

Задовольняючи позовні вимоги АТ «ЧВК», суд першої інстанції, встановивши, що відповідачем не було сплачено наявну заборгованість у добровільному порядку в повному обсязі, порушено вимоги чинного законодавства щодо проведення розрахунків за отриману продукцію, дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 117 155,21 гривень.

Такий висновок суду першої інстанції є вірним та ґрунтується на вимогах діючого законодавства.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15, ч.1ст. 16 ЦК України).

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України).

Частиною 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Стаття 655 ЦК України закріплює законодавче визначення договору купівлі-продажу, згідно з яким за цим договором одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну.

Ціна - це грошова сума, яка підлягає сплаті покупцем за одержану від продавця річ.

За загальним правилом оплата товару за договором купівлі-продажу здійснюється після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч.1 ст. 692 ЦК України).

Покупець повинен виконати свій обов`язок щодо оплати одразу в повному обсязі, тобто сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Сторони можуть відійти від цього положення, застосувавши розстрочення платежу (ч. 2 ст. 692 ЦК України).

У випадку, якщо договором купівлі-продажу передбачена оплата товару через певний час після його передачі покупцю, покупець повинен провести оплату в строк, передбачений договором.

Якщо покупець не виконує свого обов`язку щодо оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі-продажу строк, продавець набуває право вимоги такої оплати (ч. 3 ст. 692 ЦК України) або розірвання договору з підстав, передбачених статтею 651 ЦК України.

Суд першої інстанції, встановивши, що ПАТ «ЧВК» на підставі заяви ОСОБА_1 від 24 вересня 2018 року відвантажено вогнетривкі вироби у кількості 46 тон в рахунок заробітної плати відповідача відповідно до накладної № 180 від 23 жовтня 2018 року, накладної № 181 від 23 листопада 2018 року та накладної № 182 від 27 листопада 2018 року, а ОСОБА_1 придбані вказані вогнетривкі вироби на загальну суму 172 531,89 гривень в рахунок заробітної плати, відповідач частково здійснив оплату за отриману продукцію в сумі 55 376,68 гривень і до теперішнього часу різниця між вартістю продукції та утриманою із заробітної плати сумою не сплачена, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості.

Згідно положень ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведені вище і встановлені судом обставини справи та зазначені норми матеріального і процесуального права, висновок суду першої інстанції про доведеність обставин, які мають значення для справи і на які позивач посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надання позивачем належних доказів, які підтверджують наявність заборгованості відповідача є цілком обґрунтованим.

Апеляційна скарга не обґрунтована, відповідач не надав належних доказів на підтвердження своїх заперечень, а згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Посилання відповідача про ухвалення судом рішення у відсутність відповідача, який не був належним чином повідомлений про час розгляду справи та не мав можливості надати суду докази, які спростовують позовні вимоги, колегія суддів апеляційного суду не приймає, оскільки вони спростовуються матеріалами справи та встановленими обставинами. Нових доказів відповідачем до апеляційної скарги не подано.

З позовом до ОСОБА_1 АТ «ЧВК» звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області у жовтні 2021 року.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 листопада 2021 року відкрито провадження у даній справі, визначено судовий розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін), судове засідання призначено на 18 листопада 2021 року о 08 годині 15 хвилин.

Судова повістка про розгляд справи отримано ОСОБА_1 12 листопада 2021 року, що підтверджено рекомендованим поштовим повідомленням. (а.с. 37)

15 листопада 2021 року до Артемівського міськрайонного суду Донецької області Ткаченко Д.П. надано клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 18 листопада 2021 року, у зв`язку із впровадженням карантину. (а.с. 37)

18 листопада 2021 року судовий розгляд справи відкладений на 29 грудня 2021 року на 09 годин 00 хвилин.

29 грудня 2021 року судовий розгляд справи відкладено на 21 січня 2022 року за клопотанням відповідача ОСОБА_1 , яке було мотивовано тим, що він потребує правової допомоги та укладатиме договір з адвокатом. (а.с. 45-46)

21 січня 2022 року розгляд справи відкладено на 14 лютого 2022 року до 10 години 00 хвилин за клопотанням адвоката Руднєвої І.С., яка діяла в інтересах ОСОБА_1 , у зв`язку із необхідністю ознайомитися з матеріалами справи. (а.с. 53, 57)

14 лютого 2022 року судовий розгляд справи відкладено на іншу дату за заявою адвоката Руднєвої І.С. (а.с. 63)

14 березня 2023 року Дружківським міським судом Донецької області судовий розгляд справи відкладено на 27 березня 2023 року о 09 година 00 хвилин за клопотанням відповідача ОСОБА_1 , яке було обґрунтовано неможливістю прийняти участь у судовому засіданні. (а.с. 75-76,78)

23 березня 2023 року до суду першої інстанції відповідачем надано клопотання про визнання його неявки поважною та зупинення розгляду справи до закінчення війни. (а.с. 87-88)

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 27 березня 2023 року у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження по справі відмолено, оголошено перерву до 19 квітня 2023 року до 14 години 00 хвилин.

18 квітня 2023 року до Дружківського міського суду Донецької області надійшло чергове клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з воєнним станом. (а.с. 95-96) При цьому, апеляційний суд зауважує, що звертаючись з вищезазначеними клопотаннями до Дружківського міського суду Донецької області відповідач, зазначаючи, що він змінив місце проживання з зв`язку з бойовими діями, місце свого перебування не повідомляв. Крім того, неодноразово посилався на те, що комунікацію з приводу розгляду справи можна здійснювати з ним на адресу електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 , що було виконано судом першої інстанції.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен проінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання про безпідставність посилання в апеляційній скарзі відповідача на ухвалення судом першої інстанції рішення за відсутності відповідача, який не був належним чином повідомлений про розгляд справи і внаслідок чого він був позбавлений можливості надати суду докази, які спростовують позовні вимоги.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги той факт, що справа розглядалася судом першої інстанції досить тривалий час, протягом якого відповідач мав достатньо часу для надання на розгляд суду доказів на спростування позовних вимог, однак він даним правом не скористався. Не надані вказані докази і на розгляд апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування рішення Дружківського міського суду Донецької області від 19 квітня 2023 року немає.

Відповідно підпункту «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно ч. 2 вказаної вище статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12 червня 2023 року клопотання адвоката Руднєвої І.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення по справі, задоволено, відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 19 квітня 2023 року до ухвалення судового рішення у справі.

З огляду на висновок апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без задоволення, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 3 405 гривень.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Руднєва Інна Сергіївна, залишити без задоволення.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 19 квітня 2023 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 3 405 гривень.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 23 жовтня 2023 року.

Головуючий О.І. Корчиста