24.10.2023 Справа № 756/4942/23
Справа № 756/4942/23
Провадження № 2/756/3065/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Діденко Є.В.,

за участю секретаря Гасанової Л.Х.,

розглянувши без виклику учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

У квітні 2023 р. позивачка в особі адвоката Кравинської Ю.В. звернулась до суду з позовом, в якому просить: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» на її користь грошові кошти за ненадані медичні послуги за попереднім договором № 300П/11/2021 в розмірі 63403 грн. 00 коп., 3 % річних - 1563,36 грн., втрати від інфляції - 7034,42 грн., а всього 72000,78 грн.

Позов обґрунтований тим, що 27 листопада 2021 року між сторонами був укладений Попередній договір № 300П/10/2021 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів, пакет «Стандарт», відповідно до умов якого сторони зобов`язались укласти в період з 22 до 32 тижня вагітності позивача укласти Договір про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів, пакет «Стандарт», на умовах якого відповідач (медичний заклад) мав надати позивачці медичну допомогу, яка полягає у веденні пологів позивача на умовах, передбачених Договором та Додатками до нього, у відповідності з існуючими стандартами медичної допомоги. Вартість медичної допомоги відповідно до п. 1.4 Попереднього договору склала 63403,00 грн., та була сплачена позивачкою на підставі в повному обсязі. Основний договір між сторонами укладено не було, а тому зобов`язання припинені. 13.06.2023 р. позивачка на електронну пошту відповідача направила заяву про повернення сплачених коштів, однак відповідач гроші так і не повернув. Тому, позивачка просить стягнути сплачені кошти з урахуванням 3 % річних та втрат від інфляції.

Ухвалою судді від 21.04.2023 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомленням сторін.

18.05.2023 року до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач позов не визнав, зазначив, що сторони не уклали основний договір через форс-мажорні обставини, тобто ведення воєнних дій, будівля пологового будинку була пошкоджена, діяльність відповідача була зупинена. Крім того, відповідач зазначив, що позивачем не надано жодного розрахунку, який підтверджує розмір наданої правничої допомоги та просив зменшити до 3000 грн., вважаючи суму завищеною.

26.05.2023 р. до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивачки не погодилась із доводами відзиву, просить позов задовольнити.

Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності та аргументи учасників справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню на таких підставах.

Встановлені судом обставини і відповідні їм правовідносини.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 27.11.2021 р. між сторонами був укладений Попередній договір № 300П/11/2021 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів, відповідно до умов якого сторони зобов`язались у термін з 22 по 32 тиждень вагітності пацієнта або з 32 по 34 тиждень вагітності укласти Договір про надання медичної допомоги з ведення пологів, пакет «Стандарт». На умовах основного договору відповідач (медичний заклад) мав би надати позивачці кваліфіковану медичну допомогу, яка полягає у ведення пологів пацієнта в обсязі та на умовах, передбачених Договором, у відповідності з існуючими стандартами медичної допомоги.

Пунктом 1.4 Попереднього договору передбачено, що при підписанні цього Договору, пацієнт сплачує на користь медичного закладу авансовий платіж в сумі 63403,00 грн.

Згідно з пунктом 1.8 Попереднього договору, у разі відмови пацієнта або медичного закладу від укладання Основного договору, у термін, передбачений п. 1.1 Попереднього договору, зобов`язання за цим Попереднім договором припиняються, при цьому, грошові кошти в якості авансового платежу за даним Попереднім договором, підлягають поверненню медичним закладом пацієнтові, протягом п`яти робочих днів з моменту одержання відповідної письмової вимоги пацієнта. Повернення суми авансового платежу здійснюється медичним закладом у безготівковій формі шляхом перерахування на розрахунковий рахунок пацієнта … виключно на його письмову вимогу та за відрахуванням вартості фактично наданої медичним закладом медичної допомоги.

Згідно з рахунком-фактурою від 27.11.2021 р. № 67972 та фіскальним чеком від 27.11.2021 р., позивачкою сплачена сума 63403,00 грн. в повному обсязі.

В подальшому, на сайті відповідача розміщено оголошення про припинення роботи через війну.

У квітні 2022 року позивачка провела пологи в іншому медичному закладі.

13.06.2022 року позивачка направила на електронну адресу відповідача заяву про повернення сплачених коштів, та 15.06.2022 р. отримано підтвердження від відповідача про отримання заяви.

У листі Торгово-Промислової палати України від 28.02.2022 р. № 2024/02.0-7.1 вказано, що військова агресія російської федерації проти України з 24.02.2022 р. є обставиною непереборної сили для суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по договору.

Відповідно до встановлених правовідносин, суд керується такими нормами права.

Частиною 3 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 607 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно зі ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтями 626, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Оцінка доказів і мотиви суду.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На підставі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Надаючи оцінку забраним у справі доказам, суд зазначає, що 27.11.2021 року між сторонами було укладено попередній договір про укладення в майбутньому договору надання медичних послуг з ведення пологів. Відповідно до умов попереднього договору позивачкою сплачено аванс в сумі 63403,00 грн.

Сторони не уклали основний договір у передбачений Попереднім договором строк, а тому такий договір припинився на підставі ст. 635 ЦК України, пункту 1.8 Попереднього договору.

Надаючи оцінку аргументам відповідача, викладеним у відзиві, суд погоджується із тим, що неукладення основного договору було наслідком поважних та навіть об`єктивних причин, як ведення бойових дій та військова агресія проти України з боку російської федерації. Проте, причини неукладення основного договору не мають юридичного значення і не впливають на припинення зобов`язань.

Тому, у зв`язку з припиненням зобов`язання сплачені позивачкою грошові кошти в загальному розмірі 63403,00 грн. підлягають поверненню.

В частині вимог про стягнення втрат від інфляції та трьох процентів річних суд зазначає таке.

Як роз`яснено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.03.2023 р. у справі № 920/505/22, в будь-якому разі сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести що кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи при виконанні нею конкретних договірних зобов`язань. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили. Зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного зобов`язання.

Суд звертає увагу, що три проценти річних і втрати від інфляції нараховані позивачем не у зв`язку із неналежним виконання умов договору, а у зв`язку з наступним безпідставним неповерненням отриманих грошових коштів. Так, заява про повернення коштів була отримана відповідачем у червні 2022 р., при цьому доказів повернення коштів і на даний час не надано.

На переконання суду, відповідач не надав доказів, які би свідчили, що наявність військового стану перешкодила йому повернути сплачені позивачкою грошові кошти за ненадані послуги станом на червень 2022 р. і навіть до цього часу.

Тому, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині нарахування трьох процентів річних 1563,36 грн. і втрат від інфляції 7034,42 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивач суму судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Крім того, позивачкою заявлено до компенсації 6400 грн. за надання їй правничої допомоги.

На підтвердження суми правової допомоги надано: Договір про надання правової допомоги від 09.04.2023 р. з адвокатом Кравинською Ю.В., протокол погодження вартості правової допомоги (Додаток № 1 до договору), квитанція на суму 3700,00 грн. від 15.04.2023 р. за складання позову та на суму 2700,00 грн. за складення відповіді на відзив.

Від відповідача надійшло заперечення, щодо суми наданої правничої допомоги, вважаючи її завищеною та прохання зменшити розмір суми наданої позивачу правничої допомоги до 3000 грн.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частинами 1-3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Надаючи оцінку заявленій сумі витрат на правничу допомогу 6400,00 грн. у сукупності зі складністю справи та обсягом правничої допомоги, суд вважає заявлений розмір правничої допомоги обґрунтованим і пропорційним предмету і складності справи, та обсягу роботи адвоката, а тому підстави для зменшення цих витрат відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 137, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов - задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» (, м. Київ, вул. Квітки Цісик, 56) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошові кошти в загальній сумі 72000 (сімдесят дві тисячі) грн. 78 коп., які складаються з: кошти сплачені за попереднім договором № 300П/11/2021 в розмірі 63403 грн. 00 коп., 3 % річних - 1563,36 грн., втрати від інфляції - 7034,42 грн., а всього 72000,78 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» (, м. Київ, вул. Квітки Цісик, 56) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 7473 грн. 60 коп., з яких: витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6400 грн. 00 коп. та 1073 грн. 60 коп. судовий збір.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Суддя Є.В. Діденко