Справа № 357/7472/23
Провадження № 2/357/2242/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Пустовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом про зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 та нежилого приміщення, літ. «Б», приміщення 1, АДРЕСА_2 .

І. Позиція сторін у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16.07.2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та договір купівлі-продажу нежилого приміщення, літ. «Б», приміщення 1 по АДРЕСА_2 . 02.08.2019 року позивач розпочав реконструкцію квартири та нежилого приміщення у відокремлений двоповерховий будинок. В листопаді 2019 року реконструкція була завершена і згідно декларації про готовність об`єкта до експлуатації 15.11.2019 року будинок був зареєстрований в державній реєстраційній службі за № 34215014. У лютому 2023 року позивач отримав податкові повідомлення по сплаті податків на нерухоме майно, зокрема на новий будинок, а також квартиру АДРЕСА_1 , яких вже не існує. А тому, позивач звернувся до реєстраційної служби, де йому повідомили, що квартиру АДРЕСА_1 виключити з реєстру прав власності неможливо, оскільки на них накладено арешт державною виконавчою службою, як на майно власника ОСОБА_2 , вже після укладення договору купівлі-продажу 08.12.2009 року. 12.05.2023 року позивач звернувся до відділу ДВС із заявою про зняття арешту з належного позивачу на праві власності майна, однак 14.06.2023 року отримав відповідь, що арешт може бути знятий за рішенням суду.

Позивач зазначає, що на квартиру АДРЕСА_1 та нежиле приміщення, літ. «Б», приміщення 1 по АДРЕСА_2 , безпідставно накладений арешт, оскільки власником вказаного майна є ОСОБА_1 з 16.07.2009 року, та на даний час здійснена реконструкція вказаного майна у двоповерховий будинок і квартири АДРЕСА_3 та нежилого приміщення вже не існує.

Відповідач ОСОБА_2 подав заяву, в якій вказав, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. А також зазначив, що арешт нерухомого майна здійснено 08.12.2009 року, тобто через п`ять місяців після укладення договору купівлі-продажу, при цьому при винесенні постанови про накладення арешту власником нерухомого майна очевидно помилково зазначено ОСОБА_2 . Окрім того, повідомив, що відповідно до даних автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на 17.10.2023 року всі виконавчі провадження боржником у яких є ОСОБА_2 завершені, окрім провадження № 72637636 від 29.08.2023р., яке відкрито на підставі виконавчого листа №357/1839/23 виданого 14.07.2023р., щодо стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів на користь ОСОБА_3 , яке не має жодного відношення до нерухомого майна ОСОБА_1 , а тим більше до арештів нерухомого майна ОСОБА_1 накладених ще в 2009 році. Зазначив, що у ВП № 72637636 від 29.08.2023р., на даний час здійснюються виконавчі дії і дане провадження теж буде закрито за рахунок стягнення майна належного саме ОСОБА_2 . Відповідач вважає, що дії державних виконавців, щодо накладення арешту на нерухоме майно, яке колись належало ОСОБА_2 мали систематичний характер, оскільки ОСОБА_1 не єдиний хто зіткнувся з такою проблемою. Так по справі № 357/12809/16-а скасовувалась аналогічна постанова про накладення арешту на майно, що колись належало ОСОБА_2

ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі.

Ухвалою судді від 22.06.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано час для усунення недоліків. (а.с. 20-22)

12.07.2023 року позивач подав заяву про усунення недоліків та долучив квитанцію про сплату судового збору. (а.с. 24-25)

13.07.2023 року ОСОБА_1 подав заяву про витребування доказів, долучення уточненої позовної заяви. (а.с. 26, 27-40)

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 17.07.2023 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі в загальному порядку, призначив справу до підготовчого засідання. (а.с. 42-43)

Ухвалою судді від 17.07.2023 року витребувано докази по справі. (а.с. 44-45)

Ухвалою суду від 29.08.2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду. (а.с. 51)

14.09.2023 року на електронну адресу суду надійшла витребувана інформація. (а.с. 55-56)

Позивач в судове засідання не з`явився, 19.10.2023 року подав заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримав, а також зазначив, що судові витрати залишає за собою.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належно. 17.10.2023 року ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечив.

Третя особа Відділ державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) в судове засідання свого представника не направили, про дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення з наступних підстав.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

Встановлено, що 16.07.2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу квартири під АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Поліщук А.О., зареєстрований в реєстрі за № 910. (а.с. 29)

З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25222137, виданого 03.02.2010 року Комунальним підприємством Київської обласної ради «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 03.02.2010 року. (а.с. 78)

Встановлено, що 16.07.2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу нежилого приміщення, літ «Б», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Поліщук А.О., зареєстрований в реєстрі за № 912 (а.с. 30)

З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25222271, виданого 03.02.2010 року Комунальним підприємством Київської обласної ради «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що право власності на нежиле приміщення літ «Б», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 зареєстровано за ОСОБА_1 03.02.2010 року. (а.с. 80)

Згідно наданої позивачем декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, зареєстрованого Відділом державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради 31.10.2019 року № КС95, вбачається, що ОСОБА_1 здійснено реконструкцію існуючих двох квартир житлового будинку під відокремлений житловий двоповерховий будинок, за адресою: АДРЕСА_2 , будівництво закінчено, об`єкт готовий до експлуатації. (а.с. 31-33)

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вбачається, що на квартиру АДРЕСА_1 , накладено арешт: реєстраційний номер обтяження: 9326650; підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження, 41391В25/03-27, 08.12.2009 року Міський відділ державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції; об`єкт обтяження: інше, житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_4 ; власник: ОСОБА_2 ; обтяжувач: Міський відділ державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції. (а.с. 76)

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вбачається, що на нежиле приміщення , літ. «Б», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , накладено арешт: реєстраційний номер обтяження: 9326650; підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження, 41391В25/03-27, 08.12.2009 року Міський відділ державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції; об`єкт обтяження: нежиле приміщення, нежитлове приміщення № 1 (літ. «Б»), адреса: АДРЕСА_4 ; власник: ОСОБА_2 ; обтяжувач: Міський відділ державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції. (а.с. 75)

З листа відділу ДВС у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області ЦМУ МЮ (м.Київ) за вих. № 64244 від 14.06.2023 року вбачається, що згідно перевірки автоматизованої системи виконавчого провадження, встановлено, що у відділі на примусовому виконанні виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_1 не перебуває. А також, повідомили, що арешт може бути знятий за рішенням суду. (а.с. 38)

Згідно відповіді Білоцерківського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м.Київ) за вих. № 93110 від 14.09.2023 року вбачається, що на примусовому виконанні перебували виконавчі провадження № 49487154, 54714781, 55939917 щодо стягнення з ОСОБА_2 коштів. Вказані виконавчі провадження знищені за терміном зберігання. А також, повідомили, що у Вишневому відділі ДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м.Київ) перебуває відкрите виконавче провадження про стягнення коштів з ОСОБА_2 (а.с. 55-56)

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Наведеною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб.

Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й охоронювані законом інтереси.

Згідно з положеннями статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Згідно з ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Положеннями ч.ч. 4, 5 цієї статті передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Як було встановлено в ході судового розгляду ОСОБА_1 являється власником нерухомого майна з 16.07.2009 року, згідно договорів купівлі-продажу, однак, реєстрація у електронному реєстрі прав власності відбулась 03.02.2010 року, а арешт накладений 08.12.2009 року щодо колишнього власника цього майна ОСОБА_2 , тому безпідставна наявність арешту майна, яке належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 порушує права останнього на вільне володіння та розпорядження майном на власний розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином порушене право власника підлягає захисту шляхом звільнення з-під арешту спірного майна.

Отже, існуючий арешт нерухомого майна порушує право позивача на володіння, користування та розпорядження майном.

З огляду на ту обставину, що позивач не є стороною виконавчого провадження в межах якого було накладено арешт на нерухоме майно; відсутні відомості в АСВП щодо виконавчих проваджень, боржником в яких є ОСОБА_1 ; арешт накладений на майно колишнього власника ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що реєстрація права власності ОСОБА_1 в державному реєстрі відбулась через пів року після укладення договорів купівлі-продажу, та саме в цей проміжок часу був накладений арешт; відсутністю самого виконавчого провадження, а тому, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення та відсутні підстави для подальшого існування обтяження.

Позивач не ставить вимогу про відшкодування судових витрат.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.15, 16, 319, 321, 391 ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 4, 12, 19, 76, 77, 81, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Звільнити з-під арешту нерухоме майно:

квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 17311955), обтяження на яку було накладено постановою про відкриття виконавчого провадження, 41391В25/03-27, 08.12.2009 Міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, реєстраційний номер обтяження: 9326650;

- нежиле приміщення, літ. «Б», приміщення 1, АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна 8361319), обтяження на яке було накладено постановою про відкриття виконавчого провадження, 41391В25/03-27, 08.12.2009 Міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, реєстраційний номер обтяження: 9325400.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 26.10.2023 року.

Суддя О. Я. Ярмола