Справа № 201/7666/23
Провадження № 2/175/1127/23
УХВАЛА

Іменем України

"24" серпня 2023 р. смт. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Білоусова О.М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів в розмірі покупної ціни проданого майна, згідно якої просить заборонити державним реєстраторам та нотаріусам Засядко Д.С. стосовно квартири АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 стосовно нежитлового приміщення АДРЕСА_2 , житлового будинку і земельної ділянки по АДРЕСА_3 та житлового будинку АДРЕСА_4 , вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, іпотека, найм, виділ часток та інш.) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам вказаного нерухомого майна.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення підлягає поверненню з наступних підстав.

Згідно ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, ціну позову, про забезпечення якого просить заявник, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

В порушення вимог п.3 ч.1 ст.151 ЦПК України, в заяві не зазначено обґрунтування необхідності забезпечення позову.

В порушення вимог п.п. 5, 6 ч.1 ст.151 ЦПК України, в заяві не вказано ціну позову, про забезпечення якого просить заявник, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

При цьому законодавець не надає права заявнику вирішувати питання про відсутність необхідності зустрічного забезпечення, а зобов`язує в заяві про забезпечення позову вказати пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

Крім того, в порушення п.7 ч.1 ст.151 ЦПК України заявником не зазначені інші відомості, потрібні для забезпечення позову, а саме не зазначена вартість всього нерухомого майна, на яке необхідно накласти арешт, що позбавляє суд визначити співмірність забезпечення позову до заявлених позовних вимог.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст. 151-153ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву про забезпечення позову позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів в розмірі покупної ціни проданого майна, згідно якої просить заборонити державним реєстраторам та нотаріусам Засядко Д.С. стосовно квартири АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 стосовно нежитлового приміщення АДРЕСА_2 , житлового будинку і земельної ділянки по АДРЕСА_3 та житлового будинку АДРЕСА_4 , вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, іпотека, найм, виділ часток та інш.) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам вказаного нерухомого майна, повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. М. Білоусова