Справа № 496/6020/23
Провадження № 2/496/2042/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Портної О.П.,

за участю:

секретаря - Ткаченко В.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до

відповідачки: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору 1: Дачненська сільська рада Одеського району Одеської області, , місцезнаходження: індекс 67642, Одеська область, Одеський район, с. Дачне, вул. Шахтарська, буд. 8-А,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору 2: Біляївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), , місцезнаходження: індекс 67602, Одеська область, Одеський район, м. Біляївка, вул. Кіпенко, буд. 6,

вимоги позивача: про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дітей даних про батька, визначення місця проживання малолітніх дітей разом з батьком та залишення малолітніх дітей на самостійному вихованні батька,

позивач - повідомлений належним чином про час, дату та місце слухання справи, у підготовче судове засідання не з`явився, але представник надав заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності,

відповідачка - повідомлена належним чином про час, дату та місце слухання справи, у підготовче судове засідання не з`явився, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позову,

представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору 1 - повідомлений належним чином про час, дату та місце слухання справи, у підготовче судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності,

представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору 2 - повідомлена належним чином про час, дату та місце слухання справи, у підготовче судове засідання не з`явилася, про поважність причин своєї неявки суд не повідомила,

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідачки.

1. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до ОСОБА_2 (далі - відповідачка), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Дачненська сільська рада Одеського району Одеської області, Біляївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дітей даних про батька, визначення місця проживання малолітніх дітей разом з батьком та залишення малолітніх дітей на самостійному вихованні батька.

2. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що за час спільного проживання позивача з відповідачкою однією сім`єю без укладення шлюбу народилися: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Запис про батька дітей вносився за прізвищем та громадянством матері, по батькові дітей за вказівкою матері. Так як позивач є батьком вищевказаних малолітніх дітей, то вважає за необхідне ставити перед судом вимоги про визнання його батьком малолітніх синів та внесення відповідних змін до актових записів про народження, складених органами державної реєстрації актів цивільного стану. Щодо визначення місця проживання разом з батьком зазначив, що малолітні сини проживають разом з позивачем в будинку його матерів та знаходяться на його самостійному вихованні оскільки відповідачка проживає окремо, за свої зареєстрованим місцем проживання та у зв`язку з воєнним станом в Україні, найближчим часом планує виїхати на постійне місце проживання за кордон. Окрім того проінформував суд, що відповідачка не може самостійно виховувати та утримувати малолітніх синів, так як хворіє на цукровий діабет, тому вважає за доцільне ставити перед судом позовну вимогу про визначення місця проживання малолітніх дітей разом з батьком та залишити їх на його самостійному вихованні. У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

3. Відповідачка відзив на позов не надала.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи, інші процесуальні дії у справі.

4. Позивач в прохальній частині позовної заяви клопотав про зобов`язання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, надати висновок щодо доцільності визначення місця проживання дітей з батьком та залишення їх на його самостійному вихованні. (а.с. 6-7)

5. Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, але представник надав до суду заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності, на задоволені позовних вимог наполягав. (а.с. 47-48)

6. Відповідачка у підготовче судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву про проведення підготовчого судового засідання за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення рішення на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України. (а.с. 45-46)

7. Представник третьої особи 1 у підготовче судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. (а.с. 43)

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

8. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 серпня 2023 року, цивільну справу № 496/3557/22, передано судді Біляївського районного суду Одеської області Портній О.П. (а.с. 31-32)

9. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Портної О.П. від 05 вересня 2023 року було відкрито загальне провадження, призначено підготовче судове засідання, відповідачці було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Окрім того, було задоволено клопотання позивача про зобов`язання третьої особи 1 надати обґрунтований висновок щодо доцільності визначення місця проживання дітей з батьком та залишення їх на самостійному вихованні батька. (а.с. 33-34)

10. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

11. Судом ухвалено рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні з наступних підстав.

12. Так, за змістом ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу.

13. Так, ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

14. Враховуючи, що від представника позивача та відповідачки надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, а також у зв`язку з тим, що позивач підтримує позовні вимоги, а відповідачка позов визнала, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності належним чином повідомленого позивача та належним чином повідомленої відповідачки, на підставі наявних у суду матеріалів та керуючись ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд може ухвалити рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачкою.

15. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

16. Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є ОСОБА_5 , відомості про якого записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Дачненською сільською радою Біляївського району Одеської області 11 грудня 2009 року, а/з 94 (а.с. 15) та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України № 1 від 24 серпня 2023 року (а.с. 17).

17. Батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є ОСОБА_5 , відомості про якого записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого виконавчим комітетом Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області 02 серпня 2013 року, а/з 48 (а.с. 16) та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України№ 0 від 24 серпня 2023 року (а.с. 18)

18. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , має захворювання: цукровий діабет, 2 тип, середньої ваги, стадія декомпенсації. Діабетична дистальна ангіопатія нижніх кінцівок - ускладнення, яке характеризується враженням дрібних судин, що підтверджується виписками з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданих амбулаторією загальної практики сімейної медицини с. Дачне. (а.с. 19, 20)

19. Факт родинних відносин, спільного побуту, участі позивача у житті дітей також вбачається з наданих суду фотосвітлин. (а.с. 21-30)

20. Органом опіки та піклування виконавчого комітету Дачненської сільської Ради Одеського району Одеської області було складено висновок про визначення місця проживання малолітніх дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з батьком ОСОБА_1 та залишення їх на самостійному вихованні батька, та затверджено Рішенням виконавчого комітету Дачненської сільської ради Одеського району Одеської області № 300 від 03.10.2023 року, відповідно до якого, орган опіки та піклування Дачненської сільської ради, враховуючи бажання малолітніх дітей та перебіг хвороби матері, вважає за можливе визначити місце проживання малолітніх дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з батьком. (а.с. 44, 61-62)

21. З висновку експерта № 342 Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 10.10.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може являтися біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з ймовірністю 99,999999 %; таким чином батьківство практично доведене. (а.с. 51-59)

V. Оцінка Суду.

22. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

23. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

24. Частиною 3 ст. 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

25. Згідно ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі, чи поза ним. Факт народження дитини породжує виникнення біологічного та морального зв`язку між нею та її батьком і матір`ю.

26. Батьки і діти мають взаємні особисті немайнові та майнові права та обв`язки. Згідно зі ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст. 122 та 125 цього Кодексу. Отже, юридичною підставою відносин між батьками та дітьми є кровне походження дітей від певних осіб (матері та батька), яке засвідчене державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому нормами СК України.

27. Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

28. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

29. Згідно зі ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

30. Відповідно до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

31. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, позовні вимоги позивача в частині визнання батьківства ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 в частині визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дітей даних про батька, підлягає задоволенню.

32. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

33. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

34. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

35. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

36. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

37. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

38. В постановах Верховного Суду від 22.04.2019 року у справі № 204/6905/17 та від 08.04.2020 року у справі № 205/1621/18, зазначено, що тлумачення ст. 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.

39. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

40. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

41. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Аналогічна правова позиція також викладена у Постановах Верховного Суду 21 травня 2020 року у справі № 587/2134/17, Постанові КЦС ВС від 16 листопада 2020 року у справі № 313/310/18, Постанові КЦС ВС від 6 лютого 2019 року у справі № 127/15879/17-ц, Постанові КЦС ВС від 14 липня 2020 року у справі № 127/28537/18.

42. За приписами ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

43. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

44. З матеріалів справи вбачається про існування стійкого небажання матері виконувати та реалізовувати батьківські обов`язки по відношенню до дітей, зокрема і за станом здоров`я.

45. За змістом ст. 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. Сам по собі малолітній вік дитини не свідчить про наявність підстав для визначення її місця проживання саме з матір`ю, якщо дитина вже тривалий час проживає з батьком, який сумлінно ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків. До вищевказаного висновку дійшов Верховний Суд, який викладений у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 608/190/18.

46. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

47. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

48. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

49. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

50. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 03.05.2018 року у справі № 607/1091/16-ц.

51. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч.ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

52. Оскільки діти фактично перебувають на повному утриманні позивача, який добросовісно виконує свої функції та обов`язки, діти мають прихильність до батька, позивач має постійний та достатній дохід, самостійно займається вихованням та утриманням дітей, забезпечує їх матеріально та піклується про них, має власне житло, в якому створені належні умови для проживання та розвитку дітей. Позивач, як батько належним чином виконує свої батьківські обов`язки, забезпечує дітей усім необхідним, проявляє батьківську турботу, піклується про їх фізичний та духовний розвиток. Тобто з боку позивача відсутні виключні обставини, які б унеможливлювали проживання дітей разом з ним, чи негативно впливали на їх виховання та розвиток.

53. Таким чином, враховуючи, що матір`ю не надано суду переконливих доказів на підтвердження того, що проживання дітей з батьком суперечитиме найкращому забезпеченню інтересів дітей, а суд не встановив обставин, які б давали підстави для висновку, що визначення місця проживання дітей з матір`ю матиме більш позитивний вплив на дітей, ніж залишення їх проживати разом із батьком у звичному для них середовищі, то це є підставою для визначення місця проживання дітей з батьком (постанова Верховного Суду від 22 грудня 2021 року у справі № 204/8432/19), тому суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог в цій частині.

54. Щодо позовних вимог позивача в частині залишення дітей на самостійному вихованні батька суд роз`яснює, що покладення одноособового обов`язку щодо виховання дитини тільки на батька прямо суперечить приписам сімейного законодавства, викладеним у ч.ч. 1-3 ст. 157 СК України, де закріплено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті та той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, а також той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

55. З огляду на вищевикладене суд вважає за необхідне зазначити, про необхідності відповідачки такого приймати участь у вихованні дітей з огляду на залишені на самостійному вихованні дітей, батьком.

56. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

58. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

59. Виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 19, 126, 128, 134, 135, 141, 142, 157, 160, 161 СК України, ст.ст. 13, 77-83, 89, 95, 200, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Дачненська сільська рада Одеського району Одеської області, Біляївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дітей даних про батька, визначення місця проживання малолітніх дітей разом з батьком та залишення малолітніх дітей на самостійному вихованні батька- задовольнити.

2. Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

3. Виключити відомості про батьківство ОСОБА_5 , з актового запису № 94 від 11 грудня 2009 року, про народження дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , складеного Дачненською сільською радою Біляївського району Одеській області.

4. Зобов`язати Біляївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)внести зміни в актовий запис № 94 від 11 грудня 2009 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вказавши в графах: "батько дитини" - ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; "прізвище дитини" - ОСОБА_6 , в решті актовий запис залишити без змін.

5. Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , батьком дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

6. Виключити відомості про батьківство ОСОБА_5 , з актового запису № 48 від 02 серпня 2013 року, про народження дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , складеного виконавчим комітетом Дачненської сільської ради Біляївського району Одеській області.

7. Зобов`язати Біляївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)внести зміни в актовий запис № 48 від 02 серпня 2013 року про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , вказавши в графах: "батько дитини" - ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; "прізвище дитини" - ОСОБА_6 , в решті актовий запис залишити без змін.

8. Визначити місце проживання ОСОБА_7 , малолітнього, ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , малолітнього, ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 , за місцем його реєстрації або проживання, залишивши на самостійному вихованні батька ОСОБА_1 .

10. Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

11. Повний текст рішення складено 17 жовтня 2023 року.

Суддя О.П. Портна