Справа № 461/428/23 Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/811/1798/23 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколота Т.І.

за участі секретаря: Салата Я.І.

з участю ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника Національного університету «Львівська політехніка» Поліщук І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, Національний університет «Львівська політехніка» про захист честі і гідності, спростування неправдивих відомостей, стягнення моральної шкоди, поновлення місця проживання,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, Національний університет «Львівська політехніка» про захист честі і гідності, спростування неправдивих відомостей, стягнення моральної шкоди, поновлення місця проживання.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що він як внутрішньо переміщена особа з липня 2022 року за направленням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, тимчасово проживав у спортивному залі навчального корпусу №21 кафедри фізичного виховання Національного університету «Львівська політехніка». Відповідач виконуава повноваження керівника волонтерської організації без створення юридичної особи на локації внутрішньо переміщених осіб навчального корпусу №21 кафедри фізичного виховання Національного університету «Львівська політехніка», де він тимчасово проживав.

Під час проживання на локації внутрішньо переміщених осіб навчального корпусу №21 кафедри фізичного виховання Національного університету «Львівська політехніка», де він тимчасово проживав, відповідач ОСОБА_2 та інші члени даної волонтерської організації своїми неправомірними діями принизили його честь та гідність.

Зокрема, останні в період з 04 липня 2022 року до 06 грудня 2022 року поширили неправдиві відомості про те, що він начебто «порушував правила проживання як внутрішньо переміщена особа» за адресою місця тимчасової реєстрації, неправдиві відомості. Вказані відомості останні поширили з метою злочинного самоправного виселення його з даної адреси з групового корисливого мотиву відповідача - ОСОБА_2 та з корисливого мотиву волонтерів-студентів з метою усунення перешкод до продовження заволодіння ними колективним майном (частиною гуманітарної допомоги з країн Західної Європи) шляхом зловживання повноваженнями волонтерів, з особистого кар?єрного мотиву студента-волонтера Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого з метою отримання ним в нагороду за дані протиправні дії від адміністрації Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого елітної посади і елітного соціального статусу після закінчення даного ВУЗу, вчинене за вказівкою йому адміністрації Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, з особистого кар?єрного мотиву ОСОБА_2 з метою усунення можливих проблем для його наукової і викладацької роботи внаслідок проживання позивача за адресою відповідальної йому локації внутрішньо переміщених осіб та з метою можливої домовленості про прийом його на навчання до Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, вчинене за підбуренням адміністрації Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, з групового політичного мотиву адміністрації Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого з метою перешкоджання позивачу в подальшій роботі над правовими документами стосовно діяльності агенції « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та з метою дискредитації позивача за викриття планів вказаної агенції.

Внаслідок таких дій відповідача його було незаконно виселено з місця тимчасової реєстрації, він був неодноразово позбавлений можливості реалізувати свої уподобання та бажання, що викликало моральні страждання та хвилювання.

Вважав, що такі дії відповідача принизили його честь та гідність, оскільки такі відомості про нього було поширено відповідачем серед численної кількості внутрішньо переміщених осіб, в тому числі і публічно.

Також це негативно позначилось на його психічному стані, змусило сильно нервувати та переживати. Зазначав, що йому було завдано моральну шкоду, яка виразилась у моральних стражданнях та переживаннях, оскільки відповідач принизив його перед численною кількістю людей. Він сильно переживав та хвилювання з приводу розголошення даної інформації, що призвело до значного погіршення стану його здоров`я.

З урахуванням уточнених та збільшених позовних вимог, просив:

- визнати недостовірними відомостями та зобов?язати відповідача ОСОБА_2 , який виконує повноваження керівника волонтерської організації без створення юридичної особи на локації внутрішньо переміщених осіб навчального корпусу №21 кафедри фізичного виховання Національного університету «Львівська політехніка» спростувати поширені ним та іншими членами даної волонтерської організації неправдиві відомості про нього, а саме: неправдиві відомості про те, що він «порушував правила проживання як внутрішньо переміщена особа» за адресою місця тимчасової реєстрації: тимчасова перепустка 507, ігровий спортивний зал №18, навчальний корпус АДРЕСА_1 ; неправдиві відомості про те, що він «приставав до жінок»; неправдиві відомості про те, що він «педофіл», які були умисно поширені ними в період з 04 липня 2022 року до 06 грудня 2022 року, у такий самий спосіб як вони були поширені ними - оголошення на зібранні внутрішньо переміщених осіб ігрового спортивного залу №18 і ігрового спортивного залу №19 навчального корпусу №21 кафедри фізичного виховання Національного університету «Львівська політехніка» та публічно вибачитись перед позивачем у присутності внутрішньо переміщених осіб;

- cтягнути з відповідача ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди в розмірі 500 000 гривень;

- зобов?язати відповідача ОСОБА_2 відновити проживання за останньою адресою місця фактичного проживання - ігровий спортивний зал №18 навчального корпусу №21 кафедри фізичного виховання Національного університету «Львівська політехніка»;

- cтягнути з відповідача ОСОБА_2 витрати на роздрук і ксерокопіювання всіх процесуальних документів, складених і поданих до судів, органів прокуратури, поліції, органів влади і органів місцевого самоврядування з метою захисту своїх порушених прав в розмірі 5294,5 грн; cтягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави суму судового збору в розмірі 5 052, 95 гривень.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 18 травня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, Національний університет «Львівська політехніка» про захист честі і гідності, спростування неправдивих відомостей, стягнення моральної шкоди, поновлення місця проживання відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що під час проживання на локації внутрішньо переміщених осіб навчального корпусу №21 кафедри фізичного виховання Національного університету «Львівська політехніка», де він тимчасово проживав, відповідач ОСОБА_2 та інші члени даної волонтерської організації своїми неправомірними діями принизили його честь та гідність.

Зокрема вказує, що останні в період з 04 липня 2022 року до 06 грудня 2022 року поширили неправдиві відомості щодо нього і внаслідок таких дій відповідача його було незаконно виселено з місця тимчасової реєстрації, він був неодноразово позбавлений можливості реалізувати свої уподобання та бажання, що викликало моральні страждання та хвилювання.

Зазначає, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки тому факту, щодії відповідача принижують його честь та гідність, оскільки такі відомості про нього було поширено відповідачем серед численної кількості внутрішньо переміщених осіб, в тому числі і публічно, внаслідок чого йому було заподіяно моральну шкоду.

На думку скаржника, вказані обставини негативно позначились на його психічному стані, змусило сильно нервувати та переживати йому було завдано моральну шкоду, яка виразилась у моральних стражданнях та переживаннях, оскільки відповідач принизив його перед численною кількістю людей.

Просить рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

До матеріалів апеляційної скарги ОСОБА_1 долучено клопотання про призначення судово-економічної екпертизи і судово-товарозначвої експертизи, а також клопотання про витребування письмових доказів списків волонтерів локації, списків внутрішньо переміщених осіб локації, та про виклик свідків.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вирішуючи питання про доцільність призначення експертизи в цивільній справі, необхідно враховувати чи має значення для справи факт, який експерт має встановити, чи недоведений той чи інший факт іншими доказами, зібраними у справі, які реальні можливості тієї чи іншої судової експертизи.

З огляду на те, що в клопотанні про призначення експертизи фактично відсутнє зазначення обґрунтованих підстав для проведення судово-економічної екпертизи чи судово-товарозначвої експертизи, а також обставин, які безпосередньо стосуються предмета доказування, колегія суддів відмовила в задоволенні клопотання про призначення судово-економічної експертизи і судово-товарознавчої експертизи

Враховуючи те, що клопотання про витребування доказів не містить належних обґрунтувань необхідності витребування списків волонтерів локації, списків внутрішньо переміщених осіб локації, колегія суддів відмовила в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування письмових доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, думку ОСОБА_1 в підтримання доводів апеляційної скарги, думку відповідача ОСОБА_2 та представника Національного університету «Львівська політехніка» Поліщук І.М. в заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом та матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 як внутрішньо переміщена особа з липня 2022 року тимчасово проживав у спортивному залі навчального корпусу №21 кафедри фізичного виховання Національного університету «Львівська політехніка».

Відповідач ОСОБА_2 працює ассистентом кафедри фізичного виховання Національного університету «Львівська політехніка». Вказані обставини сторонами не оспорюються.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що відповідачем була поширена інформація, яка принижує його честь та гідність. Зокрема, така була поширена серед численної кількості внутрішньо переміщених осіб, в тому числі і публічно.

Відповідно до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частина 2 ст. 16 ЦК України містить перелік можливих способів захисту цивільних прав та інтересів.

За змістом ст. 277 ЦК України, ч. 4 ст. 32 Конституції України, кожному гарантується право на захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Статтею 201 ЦК України встановлено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація, які охороняються цивільним законодавством.

Частинами 1,4,7 ст. 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» передбачено, що позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права.

Згідно з п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Пунктом 18 Постанови зазначено, що згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що всупереч обов`язку доказування, встановленого ст.81 ЦПК України, позивачем не надано жодних доказів поширення відповідачем інформації, зазначеної ним у позові, таким чином, позивачем не доведено факту поширення відповідачем інформації щодо нього.

З таким висновком колегія суддів погоджується повністю, оскільки позивач ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції не довів достатніми доказами факт поширення відповідачем щодо нього недостовірної інформації, внаслідок чого було порушено його особисті немайнові права.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не є такими, що підтверджують факт поширення відповідачем недостовірної інформації стосовно нього чи порушення особистого немайнового права позивача.

На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, зважаючи на відсутність доведеного факту поширення інформації, яка порочить честь, гідність позивача, в розумінні ст.277 ЦК України, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що юридичний склад правопорушення, який є підставою для задоволення позову про захист честі, гідності, відсутній, і тому відсутні підстави для визнання інформації недостовірною та її спростування.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч.1 ст.23 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог в частині визнання недостовірною, та такою, що принижує честь, гідність позивача наданої відповідачами інформації, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні вимоги позивача про відновлення його проживання за останньою адресою місця фактичного проживання - ігровий спортивний зал №18 навчального корпусу №21 кафедри фізичного виховання Національного університету «Львівська політехніка», з огляду на те, що положеннями чинного законодавства не передбачено обов`язку чи права відповідача вирішувати питання щодо забезпечення позивача місцем тимчасового проживання.

Разом з цим, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні вимоги про cтягнення з відповідача витрат на роздрук і ксерокопіювання всіх процесуальних документів, складених і поданих до судів, органів прокуратури, поліції, органів влади і органів місцевого самоврядування з метою захисту своїх порушених прав в розмірі 5294,5 грн., оскільки не встановлено жодного причинно-наслідкового зв`язку між понесенням зазначених витрат та діями відповідача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 міститься заперечення на ухвалу судді Сихівського районного суду м. Львова від 09 червня 2023 року про відмову в задоволенні відводу судді Бойко О.М. та клопотання про визнання обґрунтованим заявленого ним відводу судді Бойко О.М. Проте, колегія суддів вважає, що скаржником не зазначено та не доведено будь-яких обставин, які б викликали сумнів в об`єктивності та неупередженості судді Бойко О.М. при вирішенні даної цивільної справи в суді першої інстанції.

Враховуючи, що апеляційна скарга не містить нових доказів чи посилань на нові обставин, а її доводи зводяться до незгоди апелянта з рішенням суду першої інстанції та здійсненої ним оцінкою доказів, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення, як постановленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18 травня 2023 року залишити без змін.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18 травня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 24 жовтня 2023 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.