Справа № 677/648/23
Провадження № 2/677/436/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

18.10.2023 року м. Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді: Шовкуна В.О.,

за участю секретаря Демчишеної Ю.В.,

представника Відповідача Сидорука Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Національна Акціонерна Страхова Компанія «Оранта» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу),-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рух справи

Представник позивача Публічного Акціонерного Товариства «Національна Акціонерна Страхова Компанія «Оранта» (надалі - ПАТ «НАСК «ОРАНТА») Галіч Ж.В. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 139904,08 грн. в порядку регресу.

Позовна заява обґрунтована тим, що 08.03.2017 року між ОСОБА_1 та ПАТ «НАСК «ОРАНТА» був укладений договір АК2899119, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності водіїв автомобіля «Chevrolet Aveo», д.р.н. НОМЕР_1 .

28.01.2018 року, сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля «Chevrolet Aveo», д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Renault Kangoo», д.р.н. НОМЕР_2 .

Відповідно до вироку Красилівського районного суду (11.11.2020 року залишено без змін Ухвалою Тернопільського апеляційного суду), дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_1 .

Відповідно до Постанови Хмельницького апеляційного суду від 28.09.2022 року у справі № 686/21532/21 ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на підставі страхових актів № ОЦВЗ-С-18-22-1793/1 від 04.11.2022 року та № ОЦВЗ-С-18-22-1791/1 від 07.11.2022 року було сплачено потерпілій особі страхове відшкодування в загальній сумі 139 904 грн. 08 коп.

Відповідно ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного сп`яніння.

Як вбачається з вироку Красилівського районного суду Хмельницької області під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

ПАТ «НАСК «ОРАНТА» вживались заходи досудового врегулювання спору.

01.12.2022 року боржнику було направлено регресну вимогу № 08-03-14/1-04/6373, станом на подачу позову відповіді не надійшло, заборгованість не сплачено.

Ухвалою судді Красилівського районного суду Хмельницької області від 27.04.2023 року було відкрито провадження в справі та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, з викликом сторін.

Аргументи учасників справи.

Відповідач відзив на позов не подав.

У поданих письмових поясненнях представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Сидорук Д.В. вважає, що позовні вимоги в частині стягнення із ОСОБА_1 44676 грн. безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню. Вказує, що потерпілий має право на власний розсуд обирати спосіб здійснення свого права на відшкодування шкоди: або шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоду, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст. 1194 ЦК України підстав. ОСОБА_2 скористався таким правом та в ході судового розгляду кримінального провадження № 677/442/18 по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України пред`явив до останнього цивільний позов про стягнення моральної шкоди спричиненої смертю ОСОБА_3 в розмірі 150000 грн. Згідно розписки від 10.05.2018 року потерпілий ОСОБА_2 отримав від матері відповідача ОСОБА_1 , а саме ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди заподіяної йому та для його матері ОСОБА_5 в результаті ДТП 28.01.2018 року 234 000 грн. Тобто, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 отримали від ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди внаслідок загибелі ОСОБА_3 по 117 000 грн. У цій же розписці ОСОБА_2 зазначив, що моральних претензій заявлених у цивільному позові до ОСОБА_1 не має. У зв`язку із відшкодуванням ОСОБА_2 частини моральної шкоди він зменшив позовні вимоги та просив стягнути із ОСОБА_1 33 000 грн. моральної шкоди. Вироком Красилівського районного суду від 12.12.2019 року по зазначеному кримінальному провадженні суд визначив загальний розмір моральної шкоди, яка була спричинена для потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_5 внаслідок загибелі ОСОБА_3 в розмірі по 130 000 грн. для кожного, а тому з урахуванням відшкодування ОСОБА_1 частини такої шкоди в сумі по 117 000 грн., стягнув із останнього на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_5 по 13 000 грн. кожному. Таким чином, загальний розмір моральної шкоди яка спричинена для ОСОБА_2 внаслідок смерті ОСОБА_3 визначена судом в розмірі 130 000 грн. і така шкода повністю відшкодована для нього ОСОБА_1 . При цьому, ОСОБА_6 погодився із даним вироком суду в частині визначення розміру спричиненої йому моральної шкоди та не оскаржував його. Таким чином, із наведеного слідує, що ОСОБА_1 повністю відшкодував для ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 130 000 грн., спричинену йому внаслідок смерті ОСОБА_3 , і ОСОБА_2 підтвердив, що не має до нього претензій щодо її відшкодування. При цьому, звертаючись до позивача за виплатою страхового відшкодування, а саме моральної шкоди спричиненої внаслідок смерті ОСОБА_3 в розмір 12 мінімальних заробітних плати, що становить 44676 грн. ОСОБА_2 не повідомив позивача про отримання відшкодування такої моральної шкоди від ОСОБА_1 . Не повідомив ОСОБА_2 цієї обставини також і в ході судового розгляду цивільної справи № 686/21532/21 за його позовом до ПАТ «HACK «Оранта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Хмельницький міськрайонний суд та Хмельницький апеляційний суд при розгляді цієї справи та винесенні рішень від 06.04.2022 року та від 28.09.2022 року відповідно зазначених обставини не встановили та при вирішенні питання про стягнення із ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_2 44 676 грн. моральної шкоди спричиненої внаслідок загибелі ОСОБА_3 не врахували того, що на момент винесення зазначених судових рішень така шкода уже повністю відшкодована для ОСОБА_2 ОСОБА_1 , внаслідок чого, повторно безпідставно стягнули ту ж шкоду, але з іншої особи. При цьому, позивач, будучи обізнаним про отримання ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю ОСОБА_3 , зазначених судових рішень із цих підстав не оскаржував. Отже, ОСОБА_2 безпідставно, отримав страхове відшкодування спричиненої йому моральної шкоди у зв`язку із смертю ОСОБА_3 , оскільки таке відшкодування він отримав безпосередньо від ОСОБА_1 . За цих обставин, на думку представника, позовні вимоги ПАТ «НАСК «Оранта» у частині стягнення із ОСОБА_1 44 676 грн. виплаченого страхового відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.

У судове засідання представник позивача не з`явилася, надіслала до суду заяву, у якій просила розглянути справу без участі позивача, підтримала позовні вимоги у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

16.08.2023 року представник відповідача ОСОБА_7 надіслав до суду заяву, у якій просив розглянути справу без його та відповідача участі, проти позову ПАТ «Оранта» заперечують з підстав, наведених у письмових поясненнях на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце його проведення.

Представник відповідача ОСОБА_7 у судовому засіданні 18.08.2023 року вказав, що позов визнають частково, з підстав, наведених у письмових поясненнях, та вказав, що під час розгляду кримінального провадження № 677/442/18 потерпілий ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди внаслідок загибелі ОСОБА_3 117000 грн., що підтверджується вироком Красилівського районного суду Хмельницької області від 12.12.2019 року.

Позиція суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.

За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Короткий зміст фактичних обставин справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

08.03.2017 року між ОСОБА_1 та ПАТ «НАСК «ОРАНТА» був укладений договір АК2899119, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності водіїв автомобіля «Chevrolet Aveo», д.р.н. НОМЕР_1 .

28.01.2018 року, сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля «Chevrolet Aveo», д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Renault Kangoo», д.р.н. НОМЕР_2 .

Вироком Красилівського районного суду від 12.12.2019 року у справі № 677/442/18 ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. (а.с. 21-24).

Згідно з вказаним вироком, «28.01.2018 ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухався автомобілем «CHEVROLET AVEO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , автодорогою Т-23-14 Теофіполь-Красилів (Н-03) зі сторони м. Красилова в напрямку смт. Теофіполь. На 23 км + 660 м. автодороги Т-23-14, неподалік повороту в с.Терешки Красилівського району, в порушення вимог п.п. 12.1, 12.2 Правил дорожнього руху України, приблизно о 17 год. 10 хв., ОСОБА_1 не врахував дорожньої обстановки, у вигляді погіршення умов видимості елементів дороги, внаслідок темної пори доби, а також стан проїзної частини у вигляді мокрого дорожнього покриття, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не впоравшись із керуванням автомобілем, у порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яку перетинати забороняється, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із автомобілем «RENAULT KANGOO РНА-4», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «RENAULT KANGOO РНА-4», ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді крововиливів бокової поверхні грудної клітини зліва, передньої стінки черевної порожнини, розриву печінки, забою серця, які за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент спричинення та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті. Від отриманих травм ОСОБА_3 помер на місці події. Пасажир автомобіля «CHEVROLET AVEO» ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи в ділянці 3-4-го зубів справа та в ділянці кута зліва, набряків м`яких тканин у ділянці переломів, які за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Пасажири автомобіля «RENAULT KANGOO РНА-4» ОСОБА_5 та ОСОБА_10 отримали легкі тілесні ушкодження. Порушення водієм ОСОБА_1 вищевказаних вимог правил дорожнього руху знаходяться у прямому причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками спричинення потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень середньої тяжкості та спричиненні смерті потерпілому ОСОБА_3 ».

Вирок Красилівського районного суду від 12.12.2019 року у справі № 677/442/ залишено без змін ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 11.11.2020 року. (а.с. 25-29).

Цивільна відповідальність ОСОБА_1 застрахована у НАСК «Оранта» що підтверджується копією полісу серії АК 2899119 від 09.03.2017 року. (а.с. 36)

ОСОБА_1 02.02.2018 року звернувся до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» з повідомленням № 1791 про настання події за участю забезпеченого транспортного засобу. (а.с. 11).

Власник пошкодженого транспортного засобу «Renault Kangoo», д.р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 звернувся 08.02.2021 року до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» з заявою про виплату страхового відшкодування. (а.с. 12).

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто, наявність вини в діях ОСОБА_1 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28.01.2018 року, додатковому доказуванню не підлягає.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 06.04.2022 року у справі № 686/21532/21 за позовом ОСОБА_2 до Національної акціонерної компанії «Оранта», ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, частково задоволено позовну заяву, та стягнуто з Національної акціонерної компанії «Оранта» на користь ОСОБА_2 44676 грн. моральної шкоди та 100000 грн. матеріальної шкоди. (а.с. 32-34).

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 28.09.2022 року у справі № 686/21532/21 апеляційну скаргу ПАТ «НАСК «ОРАНТА» задоволено частково, рішення Хмельницького міськрайонного суду від 06.04.2022 року змінено та зменшено стягнуту з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь ОСОБА_2 суму матеріального відшкодування до 95228 грн. 08 коп. та судового збору до 1563 грн. 32 коп. У решті рішення суду залишено без змін. (а.с. 31).

Постанова Хмельницького апеляційного суду від 28.09.2022 року у справі № 686/21532/21 набрала законної сили 28.09.2022 року, та в касаційному порядку не оскаржувалась.

На виконання постанови Хмельницького апеляційного суду від 28.09.2022 року Хмельницький міськрайонний суд 02.11.2022 року видав виконавчий лист № 686/21532/21 про стягнення з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь ОСОБА_2 44676 грн. моральної шкоди та 95228,08 грн. матеріальної шкоди, а також 1563,32 грн. судового збору. (а. с. 30).

Відповідно до страхового акту № ОЦВЗ-С-18-22-1791/1 від 07.11.2022 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» визначено розмір страхового відшкодування ОСОБА_2 - 95228,08 грн. , підставою для визначення розміру збитку вказано: рішення суду, призначення платежу: «Відшкод. згідно рішення суду № 686/21532/21 від 28.09.2022 р. ОСОБА_2 ( НОМЕР_4 )» (а.с. 8, а.с. 8 зворот).

Відповідно до страхового акту № ОЦВЗ-С-18-22-1793/1 від 04.11.2022 року, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» визначено розмір страхового відшкодування ОСОБА_2 - 44676 грн. підставою для визначення розміру збитку вказано: рішення суду, призначення платежу: «Відшкод. згідно рішення суду № 686/21532/21 від 28.09.2022 р. ОСОБА_2 ( НОМЕР_4 )» (а.с. 10, а.с. 10 зворот).

Отже, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на підставі страхових актів № ОЦВЗ-С-18-22-1793/1 від 04.11.2022 року та № ОЦВЗ-С-18-22-1791/1 від 07.11.2022 року на виконання постанови Хмельницького апеляційного суду від 28.09.2022 року у справі № 686/21532/21 було сплачено потерпілій особі ОСОБА_2 страхове відшкодування в загальній сумі 139 904 грн. 08 коп., що підтверджується платіжними дорученнями № 50697 від 08.11.2022 року та № 50476 від 04.11.2022 року. (а.с. 7-10).

Сума страхового відшкодування, яка виплачена страховиком ОСОБА_2 , відповідає розміру стягнень згідно постанови Хмельницького апеляційного суду від 28.09.2022 року у справі № 686/21532/21 (44676 грн. моральної шкоди + 95228,08 грн. матеріальної шкоди = 139904,08 грн.).

01.12.2022 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» надіслало ОСОБА_1 регресну (досудову) вимогу за № 08-03-14/1-04-6373 від 01.12.2022 року, у якій просила відповідача компенсувати в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 139904,08 грн. протягом 15 днів з дня отримання повідомлення за вказаними у вимозі реквізитами. (а. с. 5).

Як стверджував у судовому засіданні представник відповідача регресну (досудову) вимогу за № 08-03-14/1-04-6373 від 01.12.2022 року відповідач ОСОБА_1 не отримував.

Як стверджує позивач, і не заперечив відповідач, станом на дату розгляду справи сума виплаченого страховиком страхового відшкодування в розмірі 139904,08 грн. відповідачем не сплачена.

Мотиви з яких виходить суд і застосовані норми права

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно з ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала в зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п.1 ч.2 ст.22 ЦК України).

Статтею 993 ЦК України та ст. 27 Закону України « Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч. 22 (пункт 22.1) Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Положеннями п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» визначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Пунктами 5, 6 вказаної постанови Пленуму визначено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Абзацом 2 частини 1 статті 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 06.04.2022 року у справі № 686/21532/21 за позовом ОСОБА_2 до Національної акціонерної компанії «Оранта», ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, частково задоволено позовну заяву, та стягнуто з Національної акціонерної компанії «Оранта» на користь ОСОБА_2 44676 грн. моральної шкоди та 100000 грн. матеріальної шкоди.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 28.09.2022 року у справі № 686/21532/21 апеляційну скаргу ПАТ «НАСК «ОРАНТА» задоволено частково, рішення Хмельницького міськрайонного суду від 06.04.2022 року змінено та зменшено стягнуту з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь ОСОБА_2 суму матеріального відшкодування до 95228 грн. 08 коп. та судового збору до 1563 грн. 32 коп.

Постанова Хмельницького апеляційного суду від 28.09.2022 року у справі № 686/21532/21 набрала законної сили 28.09.2022 року, та в касаційному порядку не оскаржувалась.

ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на виконання вказаної постанови Хмельницького апеляційного суду виплатив страхове відшкодування потерпілому за вказаним кримінальним правопорушенням ОСОБА_2 в загальній сумі 139 904 грн. 08 коп.

Відповідач, та його представник, заперечуючи суму, яку просить стягнути з відповідача в порядку регресу страховик, вказали, що при винесенні 06.04.2022 року та 28.09.2022 року рішень Хмельницьким міськрайонним судом та Хмельницьким апеляційним судом не встановлено усіх обставин, та при вирішенні питання про стягнення із ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_2 44 676 грн. моральної шкоди спричиненої внаслідок загибелі ОСОБА_3 не врахували того, що на момент винесення зазначених судових рішень така шкода уже повністю відшкодована для ОСОБА_2 ОСОБА_1 , внаслідок чого, повторно безпідставно стягнули ту ж шкоду, але з іншої особи. Посилаючись на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 12.04.2022 року у справі № 373/1392/20, вказали, що позовні вимоги у частині стягнення із ОСОБА_1 44 676 грн. виплаченого страхового відшкодування задоволенню не підлягають.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи учасником справи № 686/21532/21 (відповідачем) постановлені у даній справі судові рішення не оскаржував, та погодився із ними. Проте у даній справі, намагаючись уникнути несприятливих для себе наслідків - стягнення з нього виплаченого потерпілому страховиком страхового відшкодування в порядку регресу, посилається на неправомірність рішень, ухвалених Хмельницьким міськрайонним судом та Хмельницьким апеляційним судом у справі № 686/21532/21.

З приводу вказаних заперечень, суд зазначає, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ лише в тому разі, коли в них беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, чи їх правонаступники, але в інших випадках - ці обставини встановлюються на загальних підставах. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05.04.2018 року у справі № 404/1515/16-ц та підтверджена висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 21.11.2018 року у справі № 372/504/17.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень (постанова Верховного Суду від 19.12.2019 року по справі №520/11429/17).

Відповідно до підпункту «а» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду , якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підпунктом «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Враховуючи, наведене, а також те, що:

- вироком Красилівського районного суду від 12.12.2019 року у справі № 677/442/18, який набрав законної сили від 11.11.2020 року, ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України;

- ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння;

- потерпілий ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» з заявою про виплату страхового відшкодування;

- страховик (позивач), на виконання постанови Хмельницького апеляційного суду від 28.09.2022 року, яка набрала законної сили, виплатив страхове відшкодування потерпілому за вказаним кримінальним правопорушенням ОСОБА_2 в загальній сумі 139 904 грн. 08 коп., суд доходить висновку, що страховик ПАТ «НАСК «ОРАНТА», після виплати 139 904 грн. 08 коп. страхового відшкодування потерпілій стороні - ОСОБА_2 , відповідно до підпункту «а» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має право на подачу регресного позову до відповідача (страхувальника) ОСОБА_1 , а тому позовні вимоги ПАТ «НАСК «ОРАНТА» до ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Посилання у даній справі на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 12.04.2022 року у справі № 373/1392/20 не підтверджує правової аргументації сторони відповідача, оскільки у вказаній справі (№ 373/1392/20) страховиком страхове відшкодування виплачено потерпілій особі на підставі страхового акта в добровільному порядку, а у справі що розглядається, позивач сплатив потерпілому ОСОБА_2 страхове відшкодування в загальній сумі 139 904 грн. 08 коп., на підставі страхових актів № ОЦВЗ-С-18-22-1793/1 від 04.11.2022 року та № ОЦВЗ-С-18-22-1791/1 від 07.11.2022 року на виконання постанови Хмельницького апеляційного суду від 28.09.2022 року у справі № 686/21532/21.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10.02.2010 року).

Розподіл судових витрат між сторонами

Позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір, тому суд задовольняючи позов, на підставі ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача відшкодування по сплаті судового збору в сумі 2684,00 грн.

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265, 280, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Публічного Акціонерного Товариства «Національна Акціонерна Страхова Компанія «Оранта» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного Товариства «Національна Акціонерна Страхова Компанія «Оранта» шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресуу розмірі 139904 грн. 08 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного Товариства «Національна Акціонерна Страхова Компанія «Оранта» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач Публічне Акціонерне Товариство «Національна Акціонерна Страхова Компанія «Оранта», місце знаходження: 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д,

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Повний текст рішення складений 20.10.2023 року.

Суддя В.О. Шовкун