провадження № 2/389/316/23
Р І Ш Е Н Н Я

заочне

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2023 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого - судді Українського В.В.

за участю секретаря судового засідання Гой І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у приміщенні суду у місті Знам`янка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Перемот Оксана Григорівна, до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання укладеним договору купівлі-продажу та визнання права власності на частину нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 , в якому просить встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4 . Просить визнати дійсним договір купівлі-продажу частини будинку, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та визнати за позивачем право власності на частину житлового будинку.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що ОСОБА_1 є власником частини житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 24 грудня 2004 року. Співвласником іншої частини будинку була ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Будинок був давно поділений між власниками. Після смерті останньої спадщину прийняв онук ОСОБА_2 . Будучи переконаною, що останній належним чином оформив спадщину, позивач домовилася із відповідачем про купівлю в нього частини будинку АДРЕСА_1 . За умовами домовленості сплатила продавцеві ОСОБА_2 обумовлену суму грошей в розмірі 800 доларів США, а він, в свою чергу, написав про це розписку та передав належну йому частину будинку, віддав ключі від частини будинку та господарських будівель, при цьому зобов`язався підготувати документи для нотаріального оформлення договору купівлі-продажу. До сьогоднішнього дня зобов`язання по передачі позивачеві права власності на частину будинку не виконане, оскільки невдовзі після отримання коштів та написання розписки, відповідач уїхав за місцем свого проживання в російську федерацію.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник надала заяву, відповідно до якої просить розглядати справу без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи, вимоги позову підтримала та просить їх задовольнити. Надала оригінал розписки.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, поважних причин своєї неявки суду не повідомив і від нього не надійшло заяви про відкладення розгляду справи, в зв`язку з чим, згідно з ухвалою Знам`янського міськрайонного суду розгляд цивільної справи проводився заочно.

Відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін.

Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав.

ОСОБА_1 домовилася з ОСОБА_2 про купівлю частини будинку АДРЕСА_1 . На досягнення домовленості ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 800 доларів США в рахунок продажу частини будинку, яку успадкував від своєї баби ОСОБА_4 , про що написав розписку 16.07.2000.

ОСОБА_4 була власником частини будинку АДРЕСА_1 відповідно до договору міни, посвідченого Знам`янським нотаріусом 01.10.1965 за №3618. Інша частина будинку належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування, посвідченого 24.12.2004 державним нотаріусом Знам`янської міської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Георгієвою Л.В., зареєстрований в реєстрі за №1374.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Знам`янка реєстраційної служби Знам`янського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області зроблений відповідний актовий запис №509. Відповідно до заведеної Знам`янською міською державною нотаріальною конторою спадкової справи № 258, після смерті останньої встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті баби на будинок АДРЕСА_1 . Свідоцтво про право на спадщину не отримував. Відповідач проживає в АДРЕСА_2 .

Відповідно до п.4, 5 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (2003 року) та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.02.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, який помер до ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ст.549 ЦК УРСР ). Відповідно до п.3,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року N 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», яка була чинна на час відкриття спадщини, якщо у шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно.

Як визначено ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, - прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

За загальними правилами спадкування до складу спадщини входять усі права та обов`язки, а також майно, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, колі і оскільки воно не замінено заповітом.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України судом можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За змістом постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 подав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини після баби ОСОБА_4 , він є таким спадкоємцем, що прийняв спадщину відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, в тому числі на частину будинку, незважаючи на те, що не переоформив право на нього. Дана обставина не потребує встановлення факту прийняття спадщини в судовому порядку, так як прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Частинами 1, 2 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст. 657 ЦК України договір купівлі продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч.1 ст.629, ч.1 ст.638, ч.4 ст.639 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, але даний вид договору підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню.

За загальним правилом право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 334 ЦК).

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним (ч. 3 ст. 334 ЦК).

Нотаріальне посвідчення правочинів, що вчиняються у письмовій формі, є обов`язковим лише у випадках, передбачених законом (ч. 1 ст. 209 ЦК).

Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК (в редакції Закону від 11 лютого 2010 р. N 1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України») права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дати такої реєстрації відповідно до закону. Державна ж реєстрація правочинів щодо нерухомості з 1 січня 2013 р. зазначеним законом скасована.

У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним (ст. 220 ЦК).

Згідно ст.220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування частини другої статті 220 ЦК України.

Позивачем доведено існування таких обставин, тому що ухилення продавця від нотаріального посвідчення договору купівді-продажу виключає будь-яку можливість нотаріального посвідчення договору, враховуючи, що відповідач проживає на території російської федераці.

Пунктом 9 частини першої статті 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.

Враховуючи вищевикладене, те, що фактично між продавцем та покупцем укладено договір купівлі-продажу будинку і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, шляхом прийняття виконання, а саме продавець отримав грошові кошти за продаж майна, а позивач в свою чергу, повністю розрахувався з відповідачем та прийняв нерухоме майно, але нотаріальне засвідчення договору не відбулось в зв`язку з проживанням продавця в російській федерації та ухиленням від нотаріального посвідчення договору, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 263, 265, 273, 280-288, 354 ЦПК України, суд,

УХ В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Перемот Оксана Григорівна, - задовольнити частково.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами за АДРЕСА_1 , укладений 16 липня 2000 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами за АДРЕСА_1 .

Відмовити позивачу у задоволенні вимоги про встановлення факту прийняття спадщини.

Стягнути з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача адвокат Перемот Оксана Григорівна місце знаходження АДРЕСА_4 .

Відповідач ОСОБА_2 останнє відоме місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП не відомий.

Суддя В.В.Український