Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

25 жовтня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А., за участю секретаря - Мех В.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 45 173, 53 гр.

Посилається в позові на те, що відповідачка звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 15 січня 2014 року.

При підписанні заяви відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку»,які викладені на сайті банку, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві.

Відповідачці відповідно до виявленого нею бажання було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, зазначеному в довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Для користування кредитним картковим рахунком відповідачка отримала кредитну картку, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 43 000, 00 гр.

При встановленні за зміні кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідачка при укладенні договору дала свою згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникненню Офердрафту, який, відповідно до п.1.1.1.51 договору- короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування.

При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України і укладений між ними договір є договором приєднання.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором.

В зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою умов кредитного договору станом на 22 травня 2023 року утворилася заборгованість у розмірі 45 173, 53 гр., яка складається з:

- 39 901, 37 гр. - заборгованість за кредитом;

- 5 272, 16 гр. - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Виходячи з цього, невиконання відповідачкою умов договору, просить задовольнити позов.

Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 04 серпня 2023 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 09 серпня 2023 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачці копію позовної заяви з додатками на адресу її реєстрації.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення направлені судом матеріали відповідачка отримала 28 серпня 2023 року.

Відповідачці був наданий строк для надання відзиву.

На день ухвалення рішення відповідачка своїм правом не скористалася, відзив на позов не подала.

З урахуванням цього суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Судом встановлено, що 15 січня 2014 року між сторонами був укладений кредитний договір шляхом підписання відповідачкою Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

При підписанні Анкети-заяви відповідачка підтвердила, що ознайомилася та погодилася з Умовами та правилами надання банківських слуг та Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Згода відповідачки підтверджена її власноручним підписом у Анкеті-заяві.

Відповідно до довідки банку для користування картковим кредитним рахунком відповідачка у день укладення договору отримала кредитну картку «Універсальна GOLD».

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування 12 вересня 2016 року відповідачці був змінений кредитний ліміт до 3 500. 00 гр.

В подальшому кредитний ліміт неодноразово змінювався, а в грудні 2021 року анульований.

З виписки по кредитному договору вбачається, що відповідачка користувалася виданими банком кредитними картками, періодично вносила платежі в рахунок погашення кредиту.

Позивач зазначає, що кредит відповідачкою повернутий не був, умови кредитного договору виконані не були.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом 22 травня 2023 року заборгованість становить 45 173, 53 гр., яка складається з:

- 39 901, 37 гр. - заборгованість за кредитом;

- 5 272, 16 гр. - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом ст.ст. 633,634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові № 175/4576/14 від 17 липня 2019 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, умови договорів приєднання розробляються банком, а тому повинні бути зрозумілі усім споживачам, доведені до їх відома, а тому банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За правилами ч.1ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

З цього випливає, що при укладенні кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Як зазначено вище, договір між сторонами був укладений у формі Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

В її змісті процентна ставка за користування кредитом не зазначена і така графа самим бланком даного документа не передбачена .

З наданих позивачем Умов та правил надання банківських послуг та Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» в ПриватБанку, вбачається, що вони є внутрішніми документами банку і відповідачкою, як позичальником, не підписані.

Суд вважає, що надана позивачем роздруківка вказаних документів із сайту банку, не дає можливості ідентифікувати дані документи та їх редакцію станом на момент укладення договору, а тому не є достатніми для висновку про їх достатність для висновку про стягнення з відповідача процентів та штрафів, зазначених у Анкеті.

Це ж підтверджується правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17 / провадження № 14-131цс19 / і не спростовано позивачем при зверненні до суду.

Верховний Суд зазначив, що норми ст.634 ЦК України при вирішенні такого спору застосовуватися не можуть, оскільки при зверненні до суду позивач не надав будь-яких доказів, які б свідчили про те, що саме долучені до позову Умови та правила надання банківських послуг, якими обґрунтовуються вимоги позивача з посиланням на дану норму закону, які розміщені на офіційному сайті позивача, діяли при укладенні договору з відповідачем.

Виходячи з цього та викладеного вище, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки не підтверджують зазначених обставин.

Суд також вважає, що надані позивачем Правила надання банківських послуг в Приватбанку, не підписані позичальником, а також підписана нею Анкета-заява позичальника, яка є єдиним свідченням прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору, не можуть вважатися складовою кредитного договору в розумінні вимог Цивільного кодексу України.

За таких обставин надані документи не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 15 січня 2014 року шляхом підписання Анкети-заяви.

Відповідно до ч.1 ст.632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

З анкети-заяви відповідачки, як позичальника, вбачається, що питання про розмір процентів при її підписанні відповідачкою не узгоджувався.

Наданий позивачем при зверненні до суду Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток» Універсальна», яким врегульовано питання умов договору, відповідачкою, як позичальником, також не підписані.

Суд вважає, що надані позивачем при зверненні до суду докази укладення договору не дають суду підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Виходячи з цього, отримання відповідачкою кредиту банку, використання кредитних коштів на власні потреби, невиконання відповідачкою умов договору в частині повернення кредитних коштів, що призвело до прострочення тіла кредиту, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в цій частині та його право захистити своє порушене право шляхом зобов`язання відповідачки, як боржника, виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З урахуванням приведеного вище аналізу суд також приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача в частині стягнення процентів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17.

З урахуванням цього, часткового задоволення вимог позивача, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір при зверненні до суду в розмірі 2 370, 75 гр.

Керуючись ст.ст. 3, 6, 15, 16, 207, 509, 526, 530, 549, 551, 610, 632, 633, 634, 638, 1048, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 39 901, 37 гр. заборгованості та 2 370, 75 гр. судового збору.

В решті позову відмовити.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», 01001 м.Київ вул. Грушевського, 1Д, .

Відовідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А. Шереметьєва