Справа № 461/959/23 Головуючий у 1 інстанції Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/811/874/23 Доповідач в 2 інстанції Шеремета Н.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Суди В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 березня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

у лютому 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 07 жовтня 2011 року між нею та ОСОБА_1 укладено шлюб, який розірвано рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 11 липня 2019 року. У шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стверджує, що між нею та відповідачем були усні домовленості щодо допомоги з утримання дітей, однак, відповідач їх не дотримується, незважаючи на те, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Зазначає, що якщо аліменти стягуються на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти, оскільки є власником та керівником ТОВ «Польські Брами», має стабільний дохід, інших стягнень немає, а також немає інших утриманців, тому його матеріальне становище дозволяє сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) щомісячно.

З наведених підстав просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 21 березня 2023 року ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 лютого 2023 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 813 грн. 33 коп.

Решта судових витрат пов`язаних зі сплатою судового збору віднесено за рахунок держави.

Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що відсутні підстави для стягнення з нього аліментів, оскільки він добровільно сплачує аліменти на доньку, ОСОБА_6 в розмірі більш ніж 2000 грн., що перевищує 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а їхній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно з ним проживає та перебуває на його утриманні.

Зазначає, що саме позивачка, звертаючись з позовом про стягнення аліментів, зобов`язана довести факт проживання з нею їхнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак, суд першої інстанції безпідставно поклав на нього обов`язок спростовувати такі твердження позивачки.

Вказує, що при визначенні розміру аліментів судом не враховано, що на його утриманні перебуває дружина та двоє синів, а також батько похилого віку після інфаркту. Крім того, у нього є зобов`язання зі сплати кредиту в розмірі 500 000 грн., який брався на потреби сім`ї.

Вважає, що розмір аліментів на утримання доньки не може перевищувати 1/6 частину його доходів, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, а у випадку стягнення з нього аліментів на утримання лише доньки, ОСОБА_5 , врахувати, що такий не може бути більше 1/6 частки його заробітку.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що спір стосується виключно розміру аліментів та пов`язаний із неможливістю досягнення згоди щодо порядку та способу, зокрема, регулярності здійснення виплат на утримання дітей. Зазначає, що суд першої інстанції не врахував в повній мірі інтереси дітей, неналежно оцінив матеріальне становище відповідача, не врахував практику Верховного Суду з приводу визначення частки стягнення з доходу платника аліментів, внаслідок чого безпідставно стягнув аліменти на утримання двох дітей в розмірі лише 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача. Вважає, що витрати відповідача, які він несе, коли діти перебувають з ним, зокрема, додаткові витрати на харчування, прогулянки, школу тощо, є виконанням його батьківських обов`язків, оскільки такі витрати є ситуативними, а для повноцінного утримання дітей необхідно встановити регулярний платіж у вигляді аліментів на утримання дітей у частці від доходу батька. Вказує, що відповідач перебуває у значно кращому фінансовому становищі ніж вона, отримує регулярний дохід, та має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу).

Наголошує, що суд зобов`язаний при виборі та застосуванні норми права враховувати висновки Верховного Суду, відповідно до яких аліменти на двох неповнолітніх дітей стягуються в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) того з батьків, хто проживає окремо. Звертає увагу, що наявність на високому рівні стабільного доходу у відповідача та відсутність доказів перебування на його утриманні інших осіб є підставою для задоволення позову в повному обсязі. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення яким позов задовольнити повністю.

16 жовтня 2023 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , через канцелярію суду подали підписану ними спільно заяву про затвердження мирової угоди, текст якої складений та підписаний ними 16 жовтня 2023 року.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, до суду не з`явились, розгляд справи просили проводити у їх відсутності.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки текст ухвали складено 24 жовтня 2023 року, то незважаючи на те, що розгляд справи призначено на 16 жовтня 2023 року, датою ухвалення постанови є саме 24 жовтня 2023 року.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про затвердження мирової угоди та зміст мирової угоди, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява про затвердження мирової угоди підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди, суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчиняти відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст.255 ЦПК України суд своє ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині.

Стаття 373 ЦПК України передбачає, що в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову або про затвердження мирової угоди сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі (ч. 2 ст. 373 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що 16 жовтня 2023 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , через канцелярію суду подали підписану ними спільно заяву про затвердження мирової угоди, текст якої складений та підписаний ними 16 жовтня 2023 року, за умовами якої позивач і відповідач у справі № 461/959/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, що знаходиться на розгляді Львівського апеляційного суду, ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 23 вересня 2014 року Сихівським РВ у м.Львові ГУ ДМС України у області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , іменований надалі відповідач або батько, з однієї сторони, та ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Галицьким ЛМУ УМВС України у Львівській області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , проживаюча за тією ж адресою, іменована надалі позивач або мати, з другої сторони, та разом надалі «Сторони», а кожен окремо «Сторона» на підставі взаємних поступок, погоджень та досягнень згоди по врегулюванню спору в добровільному порядку, уклали цю мирову угоду у справі №461/959/23 про наступне:

1.Позивач та відповідач погодили, що відповідач ОСОБА_1 сплачує на користь позивачки ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки, ОСОБА_5 , 2016 року народження в розмірі 5 000 гривень щомісячно, починаючи з 13 лютого 2023 року і до досягнення доньки ОСОБА_5 повноліття.

2.Сторони домовились, що розмір аліментів, що підлягає сплаті, визначених у п.1 даної мирової угоди підлягає індексації у відповідності до законодавства України.

3.Сторони домовились, що сплата аліментів, визначених у п.1 даної мирової угоди, відбуватиметься у валюті України (гривні).

4.Відповідач ОСОБА_1 зобов`язується сплачувати аліменти, визначені у п.1 даної мирової угоди, з врахуванням вимог п.2 даної угоди кожного місяця до 10 числа місяця.

5.У випадку допущення прострочення сплати аліментів по даній мировій угоді, відповідач сплачуватиме неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення, але не більше 100 відсотків заборгованості.

6.Відповідач ОСОБА_1 бере на себе обов`язок щодо повного матеріального утримання сина ОСОБА_3 , 2011 року народження.

7.Сторони домовились, що судові витрати, понесені сторонами по цивільній справі №461/959/23 кожна зі сторін несе самостійно.

8.Сторони підтверджують, що всі викладені умови цієї мирової угоди відповідають їх реальному волевиявленню та інтересам, а також породжують появу наслідків, зазначених в тексті цієї мирової угоди. Сторонам відомо, що наслідком укладення цієї мирової угоди є припинення провадження у даній справі, а отже повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

9.Дана мирова угода набирає чинності з моменту її затвердження судом і діє до повного виконання зобов`язання, передбаченого цією мировою угодою.

10.Сторони заявляють, що умови даної мирової угоди не суперечать закону, не порушують права та охоронювані законом інтереси позивача, відповідача, третьої особи, держави та інших осіб, та не є не виконуваними.

11.Ухвала суду про затвердження цієї мирової угоди є виконавчим документом згідно з п.2 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження». У разі невиконання сторонами угоди своїх зобов`язань передбачених статтею 208 ЦК України, кожен з них має право звернути ухвалу суду про затвердження цієї мирової угоди до примусового виконання.

12.Дана мирова угода укладена в трьох оригінальних примірниках: по одному примірнику для кожної зі сторін та один для суду.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що умови мирової угоди, про затвердження якої із заявою звернулися ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , відповідають вимогам ст. 207 ЦПК України, сторонам зрозумілі наслідки закриття провадження у справі, передбачені ст. 256 ЦПК України.

У тексті мирової угоди сторони спільно погодили та визначили, що розмір аліментів, які підлягають сплаті ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки, ОСОБА_5 , 2016 року народження становить 5 000 гривень щомісячно, кожного місяця до 10 числа, які підлягають індексації відповідно до законодавства, погодили початок та закінчення строку сплати аліментів, оплату пені за несвоєчасну сплату аліментів, а також погодили , що ОСОБА_1 бере на себе обов`язок щодо повного матеріального утримання сина, ОСОБА_3 .

На думку колегії суддів, мирова угода, укладена 16 жовтня 2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та підписана ними, не суперечить закону і не порушує права, свободи, інтереси сторін чи інших осіб, що свідчить про наявність передбачених законом підстав для затвердження мирової угоди, та є підставою для визнання нечинним рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 березня 2023 року та закриття провадження у даній справі.

Керуючись ст. ст. 207 367, 368, 373, п.3 ч.1 ст. 374, ст. ст. 381 - 384 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

затвердити мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (надалі сторони) на таких умовах:

1.Позивач та відповідач погодили, що відповідач ОСОБА_1 сплачує на користь позивачки ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки, ОСОБА_5 , 2016 року народження в розмірі 5 000 гривень щомісячно, починаючи з 13 лютого 2023 року і до досягнення доньки ОСОБА_5 повноліття.

2.Сторони домовились, що розмір аліментів, що підлягає сплаті, визначених у п.1 даної мирової угоди підлягає індексації у відповідності до законодавства України.

3.Сторони домовились, що сплата аліментів, визначених у п.1 даної мирової угоди, відбуватиметься у валюті України (гривні).

4.Відповідач ОСОБА_1 зобов`язується сплачувати аліменти, визначені у п.1 даної мирової угоди, з врахуванням вимог п.2 даної угоди кожного місяця до 10 числа місяця.

5.У випадку допущення прострочення сплати аліментів по даній мировій угоді, відповідач сплачуватиме неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення, але не більше 100 відсотків заборгованості.

6.Відповідач ОСОБА_1 бере на себе обов`язок щодо повного матеріального утримання сина ОСОБА_3 , 2011 року народження.

7.Сторони домовились, що судові витрати, понесені сторонами по цивільній справі №461/959/23 кожна зі сторін несе самостійно.

8.Сторони підтверджують, що всі викладені умови цієї мирової угоди відповідають їх реальному волевиявленню та інтересам, а також породжують появу наслідків, зазначених в тексті цієї мирової угоди. Сторонам відомо, що наслідком укладення цієї мирової угоди є припинення провадження у даній справі, а отже повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

9.Дана мирова угода набирає чинності з моменту її затвердження судом і діє до повного виконання зобов`язання, передбаченого цією мировою угодою.

10.Сторони заявляють, що умови даної мирової угоди не суперечать закону, не порушують права та охоронювані законом інтереси позивача, відповідача, третьої особи, держави та інших осіб, та не є не виконуваними.

11.Ухвала суду про затвердження цієї мирової угоди є виконавчим документом згідно з п.2 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження». У разі невиконання сторонами угоди своїх зобов`язань передбачених статтею 208 ЦК України, кожен з них має право звернути ухвалу суду про затвердження цієї мирової угоди до примусового виконання.

12.Дана мирова угода укладена в трьох оригінальних примірниках: по одному примірнику для кожної зі сторін та один для суду.

Визнати нечинним рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 березня 2023 року, провадження у справі закрити.

Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом.

У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Наслідки укладення мирової угоди та закриття провадження у справі, передбачені ст. 256 ЦПК України, сторонам відомі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали.

Ухвала складена 24.10.2023 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк