Дата документу 12.10.2023
Справа № 495/6682/23
Провадження № 2/334/2589/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Гнатюка О.М.,

при секретарі судового засідання Алєйніковій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

27 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 червня 2023 року передано вищевказану справу до Ленінського районного суду м. Запоріжжя за підсудністю.

31 липня 2023 року цивільна справа №334/6682/23 надійшла до провадження судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя Гнатюка О.М.

Позов обґрунтований тим, що 05 березня 2021 року ОСОБА_3 уклала договір позики № 161 з відповідачем, який був нотаріально посвідчений нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ковальською В.В. Відповідно до умов цього договору п.1, з урахуванням змін від 16.08.2021 року, ОСОБА_3 надала відповідачу позику у розмірі 416346,00 грн., що на день підписання договору відповідало 15000 доларів США. Ці гроші, згідно п. 2 договору, були передані відповідачу до моменту підписання вищевказаного договору. Позика була надана з умовою повернення в строк до 05.03.2023 року. На виконання умов договору відповідач регулярно сплачував проценти до жовтня 2022 року, про що робилась відмітка в відомості платежів, яка велась на виконання вимог п.6 договору та велась у двох примірниках. Відповідно до п.6 договору, позика повинна була бути поверненою ОСОБА_3 з відміткою у вищевказаної відомості платежів. На цей час позика не повернена. 01.05.2023 року в порядку ст. 513-519 ЦК України на підставі договору про відступлення права вимоги №145 з усіма додатками, позивач придбав у ОСОБА_3 належні її права вимоги до ряду осіб, в тому рахунку до відповідача. Таким чином ОСОБА_1 новим кредитором в зобов`язанні.

На підставі вищевказаного, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача суму позики у розмірі 416346,00 грн. разом з судовими витратами.

Позивач в судове засідання не з`явився, 29.09.2023 року надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Відзив на позов чи письмові заяви по суті позовних вимог суду не надавалися.

Відповідач у визначений строк не надав суду відзив на позовну заяву, тому у відповідності до ст.ст. 279, 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у порядку спрощеного провадження.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

05.03.2021 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який діяв від імені та в інтересах ОСОБА_2 , був укладений договір позики №161, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ковальською В.В.

За умовами цього договору відповідач отримав від ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 277564,00 грн., що на день підписання договору відповідає 10000 доларів США за курсом НБУ (1 долар = 27,7564 грн.) від 05.03.2021 року строком повернення до 05.03.2023 року включно. Позичальник зобов`язався повернути позикодавцю грошову суму, яка в гривневому еквіваленті буде відповідати 10000 доларів США за курсом продажу доларів США за курсом НБУ та плюс 20% від цього курсу на день повернення позики.

Відповідно по п. 2 вищезазначеного договору, сума позики, встановлена п. 1, отримана позичальником від позикодавця до моменту підписання даного договору в повному обсязі, про що сторони свідчать своїми підписами.

16.08.2021 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який діяв від імені та в інтересах ОСОБА_2 , було укладено договір про внесення змін до договору позики, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ковальською В.В. за реєстровим № 605, згідно умов якого було внесено зміни в п. 1 та зазначено, що позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 416346,00 грн., що на день підписання договору відповідає 15000 доларів США за курсом НБУ (1 долар = 27,7564 грн.) від 05.03.2021 року строком повернення до 05.03.2023 року включно. Позичальник зобов`язався повернути позикодавцю грошову суму, яка в гривневому еквіваленті буде відповідати 15000 доларів США за курсом продажу доларів США за курсом НБУ та плюс 20% від цього курсу на день повернення позики.

Відповідно до відомості платежів, отриманих ОСОБА_3 від ОСОБА_2 за договором позики, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ковальською В.В. від 05.03.2021 року, реєстровий номер 161, у період з 05.04.2021 року до 10.10.2022 року відповідачем сплачувались відсотки за користування позикою, проте сама сума позики сплачена не була.

01.05.2023 року між ОСОБА_3 (первісний кредитор) та ОСОБА_1 (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги (в порядку ст. 513-519 ЦК України), який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ковальською В.В. за реєстровим номером 145, у відповідності до умов якого первісний кредитор передав належні йому права вимоги за основними договорами згідно з додатком №1 до договору про відступлення права вимоги, а новий кредитор приймає право вимоги, що належне первісному кредитору за основними договорами у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Відповідно до вищевказаного додатку № 1, новий кредитор набув право вимоги до договору позики від 05.03.2021 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ковальською В.В. реєстровий номер 161.

Згідно із ч.2 ст. 202 ЦК України правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.4 ст.203 ЦК України правочин має вчинятись у формі встановлений законом.

В силу вимог ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ч.3 ст.626 ЦК України) ними було укладено договір позики, так як позивач передав відповідачу у власність грошові кошти, а відповідач зобов`язався їх повернути в тій же сумі, що відповідає ст. 1046 ЦК України.

Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Підтвердження виконання зобов`язання має відбуватись у спосіб, встановлений ст. 545 ЦК України, у т.ч. видачею кредитором на вимогу боржника розписки про одержання виконання частково або в повному обсязі, повернення кредитором боржнику боргового документу, а у разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Як вбачається з договору позики, а також з відомостей платежів, відповідач отримав позику у загальному розмірі 416346,00 грн., що на день підписання договору відповідає 15000 доларів США за курсом НБУ (1 долар = 27,7564 грн.) від 05.03.2021 року

В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач висував заперечення проти вимог нового кредитора у зобов`язаннях відповідно до статті 518 ЦК України.

В силу вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Враховуючи надані позивачем докази переходу прав вимоги за договором від 05.03.2021 року, суд дійшов висновку, що позивач набув права вимоги до відповідача в обсязі, визначеному вказаним договором на загальну суму 416346,00 грн.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Оскільки у добровільному порядку відповідач вказану заборгованість позивачеві не відшкодував, суд вважає що дана сума підлягає стягненню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 4163,46 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13 ,76-81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , суму боргу в розмірі 416346,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , судовий збір у розмірі 4163,46 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Гнатюк