Справа №485/1199/21 Головуючий у 1-й інстанції Соловйов О. В.
Провадження № 22ц/812/1144/23 Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 жовтня 2023 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої-судді: Ямкової О. О.,

суддів: Серебрякової Т. В., Локтіонової О. В.,

із секретарем: Стрілець К. О.,

за участю: представниці позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Ніколащенко С. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

подану від його імені адвокаткою Мантуленко О. В.,

на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 25 серпня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Соловйова О. В. в залі судових засідань в місті Снігурівка Миколаївської області об 9 годині 40 хвилині, повний текст якого складено 28 серпня 2023 року по справі

за позовом

ОСОБА_2

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

(далі - АТ «Українська залізниця»)

про визнання незаконним наказу, поновлення на роботі

та стягнення середнього заробітку

за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом та заявою про збільшення позовних вимог до АТ «Українська залізниця», у яких просив про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що з березня 2020 року він працював в регіональній філії «Одеської залізниці» на посаді стрільця 4го розряду команди з профілактичної роботи. У квітні-травні 2021 року його повідомили про переведення з посади, яку він займає у відповідному підрозділі команди з профілактичної роботи НОР-1 на іншу посаду стрільця команди з охорони об`єктів та вантажів станції Миколаїв НОР-4. При здійсненні повідомлення позивачу не роз`яснили обсяг посадових обов`язків, тому він не надав згоду на переведення. У листі-попередженні від 27 травня 2021 року позивачу не роз`яснено щодо зміни істотних умов його праці, крім зменшення премії, яка не є основною заробітною платою, а є заохоченням.

Саме попередження про зміну істотних умов праці здійснено з порушенням встановленого порядку та без підтвердження такого комплексу заходів, незважаючи на що, він був звільнений з підстав, передбачених пунктом 6 статті 36 КЗпП України, у зв`язку із відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці.

Позивач зазначав, що вважає таке звільнення незаконним, оскільки попередження про зміну умов праці здійснено роботодавцем, після внесення змін до штатного розпису, а саме виключення з розкладу тієї посади, яку він займав, та введення до штатного розпису іншої посади.

Вважав, що такі дії є неправомірними, та такими, що суперечать вимогам та нормам КЗпП України, внаслідок чого є підставою для поновлення його на роботі на попередній посаді та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У відзиві на позовну заяву відповідач вважав заявлені вимоги незаконними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідач наголошував, що після проведення аудиту ним прийнято рішення про зміну підпорядкованості загонів воєнної охорони з метою раціонального використання їх особового складу і запобіганню непродуктивних фінансових втрат, що є правом роботодавця. Після чого із штатного розпису Одеського загону воєнізованої охорони вилучено 11 штатних одиниць, зокрема стрільців, з введенням їх до штатного розпису Одеського, Знам`янського та Херсонського загонів. При тому скорочення торкнулося лише штатних одиниць командного складу загонів без скорочень посад стрільців.

Зважаючи на перепрофілювання роботи загонів з профілактичної роботи на охорону вантажів та об`єктів залізничних станцій, відбулася зміна в організації виробництва і праці, що відобразилося не лише у змінах у штатних розписах, але ще призвело до зміни обсягу роботи та системи оплати за посадою, про що позивач був належним чином попереджений.

Між тим, позивач відмовився від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці, та здійснив, таким чином, добровільну і усвідомлену відмову від праці в непідходящих для нього умовах. Усі твердження щодо відсутності підстав, які зумовили зміни в організації праці та виробництва є грубим втручанням у внутрішньогосподарську діяльність підприємства, під час здійснення якої власник або уповноважений ним орган у відповідності до частини 3 статті 32 КЗпП України має право змінювати умови праці працівника при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою.

Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 30 травня 2023 року у справі зупинено провадження, у зв`язку з призовом позивача на військову службу у складі ЗСУ, що переведені на воєнний стан.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 17 липня 2023 року ухвала суду першої інстанції від 30 травня 2023 року за апеляційною скаргою представниці позивача скасована з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 25 серпня 2023 року ОСОБА_2 поновлено строк звернення до суду та відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Ухвалюючи рішення суд виходив з того, що відповідачем доведено факт здійснення ним змін в організації виробництва та праці, що призвело до зміни обсягу роботи за посадою позивача та внесення змін до штатного розпису в частині перепрофілювання посади стрільця. Тому за відсутністю згоди позивача на продовження роботи в нових та змінених умовах праці його звільнення за пунктом 6 частини 1 статті 36 КЗпП України є законним.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 , від імені якого діє представниця ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

На думку позивача та його представниці судом першої інстанції залишено без уваги незаконність дій відповідача щодо звільнення ОСОБА_2 , що підтверджено доказами, які наявні в матеріалах справи, але були неправильно оцінені судом, що призвело до хибного висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

Посилалися на порушення відповідачем строку попередження про зміну умов та оплати праці без роз`яснення усіх змін в умовах праці, які відбудуться, та без ознайомлення з посадовою інструкцією за іншою посадою. Вказане позбавило можливості позивача прийняти рішення щодо згоди або відмови продовжувати працювати.

Крім того відповідачем не вірно обрано підставу для звільнення ОСОБА_2 , оскільки фактично відбулося скорочення штату, а тому його мали звільнити на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, для чого потрібна згода профспілкового комітету, яка не мала місця.

У відзиві, що надійшов на апеляційну скаргу, відповідач вважав доводи скарги необґрунтованими, а саму скаргу такою, що не підлягає задоволенню. Вказав, що звільнення позивача відбулося з дотримання вимог закону, і підстав вважати, що ОСОБА_2 повинно було звільнити за пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України, немає, так як чисельність штату працівників не скорочувалась.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

За пунктом 3 статті 64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 32 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Таким чином, зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці.

Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці.

З матеріалів справи вбачається, що з 12 березня 2020 року ОСОБА_2 прийнято на роботу в якості стрільця 4-го розряду стрілецької команди з профілактичної роботи Херсонського та Миколаївського регіону виробничого підрозділу «Одеський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» із випробувальним терміном (т.1 а.с.123). У заяві про прийняття на роботу ОСОБА_2 погодився з умовами праці (т.1 а.с.122).

Самі стрілецькі команди з профілактичної роботи, на роботу до яких прийнято позивача та які були утворені на підприємстві, складалися з чотирьох команд в залежності від регіону ( АДРЕСА_1 та разом з трьома стрілецькими командами швидкого реагування входили до складу Одеського загону воєнізованої охорони регіональної філії «Одеська залізниця». Стрілецька команда з профілактичної роботи складалася зі стрільців різних розрядів (3, 4 або 5 розряду) і очолювалася начальником команди та його заступником, а в залежності від регіону начальником групи. Стрілецькі команди зі швидкого реагування очолювалися начальником команди та начальниками відділення (т.1 а.с.26-48).

Зазначені стрілецькі команди утворені на підставі наказу по підприємству №267-Н/од від 17 липня 2018 року (т.1 а.с.131-132).

У 2020-2021р.р. на підприємстві проведено аудит їх діяльності з метою тестування ефективності контрольного середовища СП «Служба воєнізованої охорони» та її виробничих підрозділів регіональної філії «Одеська залізниця», виявлення недоліків у роботі та у відповідних бізнес-процесах, та за його результатами 26 лютого 2021 року складено меморандум (т.1 а.с.133-136).

У меморандумі встановлено, що витрати на утримання стрілецьких команд та їх роботи є більшими, ніж ефективність їх роботи, яка складає лише 7,6% (т.1 а.с.134). Внаслідок чого виснувано, що прийняття управлінських рішень товариства зі створення стрілецьких команд призвело до погіршення фінансового стану АТ «Українська залізниця» і витрачені кошти на утримання цих команд ефективніше було залучити на інші цілі з ремонту рухомого складу або об`єктів інфраструктури тощо.

За наслідками проведеного аудиту в АТ «Українська залізниця» прийняті відповідні рішення на підставі яких регіональної філією «Одеська залізниця» видано наказ №181 від 30 квітня 2021 року про внесення змін до штатних розписів виробничих підрозділів служби воєнізованої охорони та зміни і доповнення до нього за наказом №193 від 11 травня 2021 року (т.1 а.с.31-48), за якими з 15 липня 2021 року зі штатного розпису Одеського загону вилучені усі штатні одиниці стрільців та з цієї ж дати їх введено в штатні розписи Одеського, Знам`янського та Херсонського загонів воєнізованої охорони регіональної філії «Одеська залізниця», скорочені посади командного складу.

За додатком №3 до цього наказу визначено перелік посад, за якими дія трудових договорів продовжена у складі виробничих підрозділів служби воєнізованої охорони, зокрема ОСОБА_2 , як стрільцю 4 розряду стрілецької команди з профілактичної роботи по Херсонському та Миколаївському регіонах НОР-1, запропоновано продовжити роботу на посаді стрільця 4 розряду стрілецької команди з охорони вантажів і об`єктів станції Миколаїв НОР-4 (т.1 а.с.38).

ОСОБА_2 ознайомлено з усіма наказами, де він у відомості та листі ознайомлення 10 та 14 травня 2021 року зазначив про свою незгоду стосовно роботи на новій посаді (т.1 а.с.49-50).

27 травня 2021 року ОСОБА_2 вручено лист повідомлення про реорганізацію стрілецької команди підприємства та зміну істотних умов праці та її оплати за посадою стрільця 4 розряду стрілецької команди з охорони вантажів і об`єктів станції Миколаїв НОР-4, на якій йому запропоновано продовжити роботу (т.1 а.с.56-57). Роз`яснені права робітника у відповідності до статті 32 КЗпП України та необхідність прийняття рішення про продовження трудового договору протягом двох місяців. Попереджено про наслідки відмови від продовження трудового договору в нових умовах з наступним звільненням за пунктом 6 статті 36 КЗпП України.

В цей же день, 27 травня 2021 року ОСОБА_2 поставлений підпис про ознайомлення з листом-повідомленням.

У цьому листі, крім зменшення показників роботи та відповідного преміювання за роботу, вказано на зміну обов`язків за новою посадою, а саме замість попередження випадків розкрадання вантажів по філії вказано на роботу по забезпеченню схоронності вантажів в парку станції та на шляху прямування, дотримання перепусткового режиму на охроняємому об`єкті, здійснення заходів по забезпеченню належного утримання та використання закріпленої табельної зброї та дотримання виробничої дисципліни та внутрішнього розпорядку.

Із наданої до суду копії робочої інструкції стрільця 4 розряду стрілецької команди з охорони вантажів і об`єктів станції, слідує, що код професії 5169 залишився без змін, але змінилися завдання та обов`язки на відміну від обов`язків стрільця 4-го розряду стрілецької команди з профілактичної роботи (т.1 а.с.108-111), зокрема, проводити огляд вантажів, виявлення несправності вагонів, контейнеровозів і контейнерів, прийняття під охорону вантаж, ведення відповідної документації, слідкування, що вагони на спеціальних коліях були закріплені гальмовими башмаками, колії їх відстою були огороджені встановленими на залізниці сигналами тощо.

В той же час посадова інструкція стрільця 4-го розряду стрілецької команди з профілактичної передбачала виконання стрільцем завдань щодо попередження розкрадання та пошкодження майна філії, здійснення профілактичних заходів тощо.

Тому за загальним правилом, у разі змін в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою.

Про таку зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Якщо при розгляді трудового спору буде встановлено, що зміна істотних умов трудового договору проведена не у зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладенням на власника або уповноважений ним орган обов`язку поновити працівникові попередні умови праці.

Такий правовий висновок зробив Верховний Суд України у справі №6-59цс12, виклавши його у постанові від 4 липня 2016 року.

За обставинами справи та у відповідності до наданих змін до штатного розпису, починаючи з 15 липня 2021 у підрозділі Одеського загону воєнізованої охорони регіональної філії «Одеська залізниця» відбулися наступні зміни, а саме з нього вилучені штатні одиниці стрільців, зокрема з команд з профілактичної роботи, та введені нові штатні одиниці до нових утворених стрілецьких команд з охорони вантажів та об`єктів станцій Одеського, Знам`янського та Херсонського загонів воєнізованої охорони регіональної філії «Одеська залізниця», зі скороченням посад командного складу. Особам, які працювали в якості стрільців команд з профілактичної роботи запропоновані інші посади в утворених стрілецьких командах іншого напрямку та з іншою підпорядкованістю. За наявністю однакової кваліфікації за кодом професії при продовженні роботи у нових підрозділах у якості стрільця змінювався перелік робочих обов`язків та системи оплати праці.

Тому, виконуючи покладений на роботодавця обов`язок, відповідач запропонував позивачу продовжити трудовий договір за нових умов, але позивач на це не погодився та був звільнений.

Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зміною істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, викликаною змінами в організації виробництва і праці, визнається раціоналізація робочих місць, введення нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і впровадження передових методів тощо.

При зміні систем та розмірів оплати праці у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, введенні нових або зміні діючих умов оплати праці у бік погіршення роботодавець повинен повідомити про це працівника не пізніше ніж за два місяці до їх запровадження (пункт 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»).

За такого, на власника покладено обов`язок попередити працівника за два місяці про майбутні зміни в організації виробництва і праці, а також про зміни істотних умов його праці, що викликаються змінами в організації виробництва і праці.

За наявності змін в організації виробництва і праці власник вправі змінити найменування посади, що тягне за собою зміну самої суті функції праці за цією посадою, а не тільки зміну найменування посади, в тому числі можливість приведення штатного розпису до відповідності з Класифікатором професій.

При цьому проведення власником заходів щодо зміни організації виробництва і праці це виключно повноваження власника. Водночас такі зміни не повинні означати примусу до праці.

Попередження це пропозиція працівникові продовжувати роботу після того, як власник з додержанням встановленого строку змінить істотні умови праці. Працівник може цю пропозицію прийняти і продовжувати роботу при змінених істотних умовах праці, а може відмовитися від продовження роботи у зв`язку із змінами істотних умов праці.

Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 березня 2019 року при розгляді справи №761/8658/16ц за аналогічних правовідносин, а тому на думку колегії суддів, може бути застосований при розгляді даного спору.

Тому 14 липня 2021 року на засіданні профспілкового комітету до його членів доведено підстави реорганізації та переведення осіб на нові умови праці. Зазначена інформація прийнята до відома без заперечень (т.1 а.с.53-54).

Наказом №165/ос від 27 липня 2021 року ОСОБА_2 за спливом двох місяців з дня попередження та відсутності згоди на продовження роботи при зміні умов праці звільнено з роботи стрільця 4-го розряду стрілецької команди з профілактичної роботи Херсонського та Миколаївського регіону виробничого підрозділу «Одеський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» за пунктом 6 статті 36 КЗпП України.

Отже, установивши, що у встановлений законом строк відповідач повідомив позивача ОСОБА_2 про зміну істотних умов праці з підстав проведених ним змін в організації виробництва та праці, а позивач письмово повідомив роботодавця про незгоду із наказом про зміну істотних умов праці, що призвело до його подальшого звільнення, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість вимог позивача, і відповідність наказу від 27 липня 2021 року про припинення трудових відносин з позивачем ОСОБА_2 на підставі пункту 6 статті 36 КЗпП України вимогам закону.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

Доводи представниці позивача про відсутність підстав для зміни умов праці не відповідають правильно дослідженим та оціненим судом першої інстанції доказам, які за принципом диспозитивності надані кожною із сторін, а її посилання на проведення відповідачем фактичного скорочення штату суперечать матеріалам справи та встановленим у ній обставинам. Зміна одного структурного підрозділу товариства в інший без скорочення штату не є підставою вважати, що відбулося скорочення штату чи структурного підрозділу. І тому посилання позивача та його представниці на те, що фактично відбулося скорочення штату і його необхідно було звільняти за ч. 1 ст. 40 КЗпП України є помилковим.

Немає у суду і підстав вважати, що повідомлення- попередження містило незрозумілі для позивача зміни умов праці та її оплати. При ознайомлені з його змістом позивачем ОСОБА_2 не висунуто побажань про ознайомлення чи роз`яснення йому інших умов праці тощо.

Твердження про порушення порядку вивільнення з недотриманням строку попередження не лише суперечать матеріалам справи, а ще і не узгоджуються з самою вимогою позивача про поновлення його на тій же посаді, яка неправомірно, на його думку, була виведена із штатного розкладу, що призвело до змін умов праці раніше, ніж його звільнили з роботи.

На підставі викладеного, рішення суду першої інстанції, як ухвалене відповідно до встановлених обставин справи і з дотриманням норм матеріального права, не підлягає зміні чи скасуванню у відповідності до статті 375 ЦПК України. Тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

На підставі статті 141 ЦПК України понесені відповідачем судові витрати при розгляді справи у суді апеляційної інстанції перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану від його імені адвокаткою Мантуленко О. В. - залишити без задоволення, а рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 25 серпня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України, до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді О. В. Локтіонова Т. В. Серебрякова