Справа № 369/6435/22
Провадження № 2/369/1663/23
18.10.2023 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Фінагеєвої І. О.,
при секретарі Херенковій К.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-
21 липня 2022 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 листопада 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір Позики № К101121-1 (далі по тексту - Договір), згідно з умовами якого Позикодавець передає у власність Позичальнику, а Позичальник приймає у власність від Позикодавця грошові кошти в сумі 267 379 (двісті шістдесят сім тисяч триста сімдесят дев`ять) гривень 20 копійок, а Позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим з договором строк, не пізніше ніж через 4 місяці з моменту укладення Договору, тобто до 10 березня 2022 року.
Згідно п. 5 Договору, Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцеві суму позики, визначену в п. 1 даного договору відповідно до графіка: 12 064,80 гривень до 10 грудня 2021 року; 12 064,80 гривень до 10 січня 2022 року; 12 064,80 гривень до 10 лютого 2022 року; 231 184,80 гривень до 10 березня 2022 року. Також, 10 листопада 2021 року Відповідач власноруч підписав розписку, в якій зазначив, що кошти в сумі 267 379 гривень 20 копійок отримав у повному обсязі та зобов`язується повернути цю суму до 10 березня 2022 року включно. Згідно п. 10 Договору Позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно п. 11 Договору у разі прострочення виконання зобов`язання (несвоєчасне повернення позики або її чергової частини за графіком) Позичальником за даним Договором, Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю неустойку у розмірі 1% від загальної суми заборгованості, за кожний календарний день існування простроченої заборгованості. У п. 16.3 Договору передбачено, що Позичальник зобов`язаний належним чином виконувати зобов`язання, покладені на нього положеннями Договору, в тому числі щодо своєчасного повернення позики. Зазначає, що 11 березня 2022 року Відповідач не здійснив платіж відповідно до Договору. Станом на 15 липня 2022 року ОСОБА_3 свої зобов`язання не виконує належним чином, а її заборгованість згідно розрахунку позивача складає 308 292 (триста вісім тисяч двісті дев`яносто дві) гривні 60 копійок, з яких: 193 353 гривень 60 копійок залишок боргу за Договором; 114 939 гривень 00 копійок неустойка за кожний календарний день існування простроченої заборгованості. Позичальником було порушено умови договору Позики №К101121-1 від 10 листопада 2021 року, а саме не повернуто платіж згідно Графіка повернення грошових коштів та станом на 15 липня 2022 року заборгованість Відповідача складає 308 292 (триста вісім тисяч двісті дев`яносто дві) гривень 60 копійок.
На підставі викладеного, просив суд:
стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 заборгованість в сумі 308 292 (триста вісім тисяч двісті дев`яносто дві) гривні 60 копійок.
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 3 082 (три тисячі вісімдесят дві) гривень 93 копійок.
Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 липня 2022 року відкрито провадження у справі без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
У встановлений законом строк сторони заперечень щодо такого порядку не заявили.
Відповідач на адресу суду відзиву на позовну заяву не подав, ухвалу суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками не отримав, вказана кореспонденція повернулася на адресу суду з відміткою працівника поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».
12 вересня 2022 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від Відповідача ОСОБА_2 надійшла заява, в якій відповідач повідомила, що вона перебуває поза межами України та просила про перенесення судового засідання на невизначений термін у зв`язку з воєнним станом в України .
10 липня 2023 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від Відповідача ОСОБА_2 надійшло клопотання про мирне врегулювання спору та готовність зробити оплату через банк на розрахунковий рахунок позикодавця залишку тіла позики та проценти, які були нараховані з 10 січня 2022 року до 24 лютого 2022 року.
Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 липня 2023 року постановлено викликати сторони в судове зсідання на 14 вересня 2023 року.
21 серпня 2023 року на адресу суду від позивача надійшла уточнена позовна заява про збільшення позовних вимог про стягнення заборгованості за договором позики, відповідно до якої позивач зазначає, що станом на 18 серпня 2023 року ОСОБА_3 свої зобов`язання не виконує належним чином, а її заборгованість складає 392 884, 80 грн, з яких: 277 945, 80 грн залишок боргу за Договором; 114 939, 00 грн - неустойка за кожний календарний день існування простроченої заборгованості. Просив задовольнити уточнену позовну заяву про збільшення позовних вимог у повному обсязі та стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 заборгованість в сумі 392 884 (триста дев`яносто дві тисячі вісімсот вісімдесят чотири) гривні, 80 копійок та витрати по сплаті судового збору у сумі 3 928 (три тисячі дев`ятсот двадцять вісім) гривень 85 копійок.
У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника. Проти заочного рішення не заперечував.
У судове засідання відповідач не з`явився, на адресу суду відзиву на позовну заяву не подавав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неможливості подати відзив суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань від відповідача станом на час прийняття рішення до суду не надходило.
За згодою позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням статей 280-281 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст. 89 ЦПК України, дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на таке.
Так, судом встановлено, що 10 листопада 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір позики № К101121-1, що підтверджується копією вказаного договору та власноруч підписаною ОСОБА_2 розпискою про отримання коштів за договором позики № К101121-1 від 10 листопада 2021 року.
Згідно п. 1 Договору Позикодавець передає у власність Позичальнику, а Позичальник приймає у власність від Позикодавця грошові кошти в сумі 267 379 (двісті шістдесят сім тисяч триста сімдесят дев`ять) гривень 20 копійок, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «Приватбанк» на день укладення цього договору еквівалентно 10 128 доларів США 00 центів, а Позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим з договором строк, та згідно з визначеними цим договором умовами Сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку, передбаченому цим Договором буде 10 128,00 доларів США за курсом АТ КБ «Приватбанк» на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 4 місяці з моменту укладення даного договору, тобто до 10 березня 2022 року. За домовленістю сторін позика є безпроцентною.
Відповідно до п.2 Договору, сума позики, встановлена у п.1 Договору, отримана Позичальником від Позикодавця до моменту підписання цього Договору в повному обсязі.
Згідно з п. 5 Договору, Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцеві суму позики, визначену в п. 1 цього Договору відповідно до Графіка повернення Позичальником грошових коштів: 12 064,80 гривень, що еквівалентно 457,00 доларів США, до 10 грудня 2021 року; 12 064,80 гривень, що еквівалентно 457,00 доларів США, до 10 січня 2022 року; 12 064,80 гривень, що еквівалентно 457,00 доларів США, до 10 лютого 2022 року; 231 184,80 гривень, що еквівалентно 8 757,00 доларів США, до 10 березня 2022 року включно.
Відповідно до п.9 Договору Сторони погодили, що у випадку зміни курсу гривні по відношенню до долару США, від зазначеного курсу у п.1 цього Договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому АТ КБ «Приватбанк» на день здійснення кожного платежу за цим Договором.
Згідно п. 10 Договору Позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно п. 11 Договору у разі прострочення виконання зобов'язання (несвоєчасне повернення позики або її чергової частини за графіком) Позичальником за даним Договором, Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю неустойку у розмірі 1% від загальної суми заборгованості, за кожний календарний день існування простроченої заборгованості.
У п. 16.3 Договору передбачено, що Позичальник зобов`язаний належним чином виконувати зобов`язання, покладені на нього положеннями Договору, в тому числі щодо своєчасного повернення позики.
Згідно розрахунку заборгованості, здійсненим позивачем, відповідач частково повернула суму боргу у розмірі 2804,00 доларів США, отже залишок боргу становить 7 324,00 доларів США.
11 березня 2022 року Відповідач не здійснив платіж відповідно до Договору.
Відповідно уточненої позовної заяви про збільшення позовних вимог про стягнення заборгованості за договором позики станом на 18 березня 2022 року ОСОБА_3 свої зобов`язання не виконує належним чином, а її заборгованість відповідно до Розрахунку заборгованості, наданої позивачем, складає 392 884, 80 грн, з яких: 277 945, 80 грн залишок боргу за Договором, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США=37, 95 грн) на день розрахунку заборгованості цього Договору еквівалентно 7 324,00 доларів США та неустойка за кожний календарний день існування простроченої заборгованості у розмірі 114 939, 00 грн.
Станом на час ухвалення рішення суду не надано доказів щодо повного виконання ОСОБА_2 умов договору позики та повернення грошових коштів.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.08.2019 року по справі № 369/3340/16-ц, провадження № 61-7418св18, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.
Отже, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору позики та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів.
Як вбачається із тексту розписки від 10 листопада 2021 року, в ній зазначено, що відповідач отримала від позивача в борг 267 379, 20 грн та зобов`язалася повернути грошові кошти позивачу в повному обсязі до 10 березня 2022 року.
Даних, які б свідчили про повернення відповідачем всієї суми заборгованості позивачу згідно з договором позики № К 101121-1 від 10 листопада 2021 року судом не встановлено.
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідачем не надано суду доказів того, що договір позики, який укладено між сторонами є нечинними, його дійсність не спростована. Позову про визнання правочину недійсним (удаваним) відповідач не подавав, відповідних судових рішень щодо встановлення таких обставин суду не надано. З огляду на положення цивільного законодавства даний правочин є укладеним, нікчемним законом не визнаний.
Відтак, у справі встановлено, що відповідач договірні зобов`язання не виконав, а тому за вимогою позивача суд вважає необхідним стягнути на його користь залишок боргу з урахуванням п.9 Договору в розмірі 277 945,80 грн, що еквівалентно 7 324,00 доларів США.
Стосовно позовних вимог про стягнення неустойки (пені) в розмірі 1 % від суми боргу за кожен день прострочення, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.11 Договору у разі прострочення виконання зобов`язання (несвоєчасне повернення позики або її чергової частини за графіком) Позичальником за даним Договором, Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю неустойку у розмірі 1% від загальної суми заборгованості, за кожний календарний день існування простроченої заборгованості.
Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Позивачем наданий розрахунок пені за період з 11 лютого 2022 року по 24 березня 2022 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Водночас, відповідача звільнено від обов`язку сплати пені за прострочення повернення позики і за період з 11 лютого 2022 року по 24 березня 2022 року.
Так, згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на усій території України встановлено з 12 березня 2020 року карантин. Постановою від 25.04.2023 року № 383 карантин продовжено до 30.06.2023 року.
Законом України від 16.06.2020 року № 691-IX «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України» щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19» скасовано цивільну відповідальність (щодо сплати неустойки, штрафу, пені) за прострочення грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем) на період дії карантину або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину, тобто передбачено правило зворотної дії в часі положень цього Закону до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, щодо не нарахування штрафних санкцій під час дії карантину.
Отже, з 11 лютого 2022 року по 24 березня 2022 року відповідача звільнено від обов`язку сплати пені за прострочення повернення позики.
Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 05.04.2023 року у справі № 756/7895/21, де зазначено про те, що, незважаючи на приписи чинного законодавства, які обмежують період нарахування штрафних санкцій, в тому числі і пені, що підлягає стягненню із позичальника у зв`язку із порушенням ним боргового зобов`язання (за умови встановлення судом існування такого зобов`язання) в період карантину, в задоволенні позовних вимог про стягнення пені потрібно відмовити, оскільки період нарахування пені за прострочення грошового зобов`язання з 11.10.2021 року (в межах позовної давності) збігається із періодом карантину, запровадженого на території України.
Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 у частині стягнення пені задоволенню не підлягають.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення з ОСОБА_2 на його користь грошових коштів в розмірі 277 945,80 грн залишок боргу за Договором позики.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 789,44 грн.
Відповідно до ст.ст. 203, 549, 551, 625, 1046, 1049 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 258, 263-265, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.
Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 277 945 (двісті сімдесят сім тисяч дев`ятсот сорок п`ять) грн 80 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 789 (дві тисячі сімсот вісімдесят дев`ять) грн 44 коп.
Копію заочного рішення негайно направити відповідачам.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя І.О. Фінагеєва