РІШЕННЯ

Іменем України

19.10.2023 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - Мартьянової С.М.

при секретарі Сеньків А.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

16.08.2023 року заявники звернулись до суду в порядку окремого провадження зі спільною заявою про розірвання шлюбу. Просять розірвати шлюб, укладений 24 березня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , актовий запис № 520.

Свої вимоги обґрунтовують тим, що 24.03.2021 року між заявниками було укладено шлюб, актовий запис №520, та видано свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Через певний час після реєстрації шлюбу та у зв`язку з початком війни, сімейне життя між заявниками не склалося. Фактично шлюбні відносини між заявниками припинені та спільне господарство не ведеться з весни 2022 року. З таких обставин вважають, що нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені.

Між заявниками досягнуто згоди стосовно участі та утриманні спільної дитини ОСОБА_3 , про що свідчить нотаріально посвідчений договір від 04.08.2022 року. Відповідно до умов вказаного договору син залишається проживати з матір`ю, тато сплачує кошти на утримання дитини. Будь-які спори стосовно майна або інших питань між заявниками відсутні.

Ухвалою суду від 11.09.2023 року відкрито провадження у вказаній вище справі за правилами окремого провадження, призначено до судового розгляду.

Заявники подали суду письмові заяви про підтримання поданої ними заяви про розірвання шлюбу та розгляд справи у їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

В силу ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.109СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 №11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Відповідно до вимог ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Судом встановлено, що заявники ОСОБА_2 та ОСОБА_4 24 березня 2021 року уклали шлюб, про що Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) складено відповідний актовий запис №520, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 24.03.2021 року.

У шлюбі народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 від 26.11.2021 року, актовий запис №729).

Між батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір між батьками про сплату аліментів на дитину від 04.08.2022 року, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Петелька І.В., зареєстровано в реєстрі за №964.

Відповідно до п. 1. Договору цим договором ОСОБА_2 та ОСОБА_1 бажають встановити розмір, строки та порядок виплати аліментів на утримання їхнього малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до моменту досягнення ним повноліття або, у разі навчання за денною формою навчання у вищому навчальному закладі, - до його закінчення.

Відповідно до п. 2 Договору у зв`язку з тим, що дитина, на підставі укладеного сторонами договору проживає разом зі своєю матір`ю одержувачем, платник надає одержувачу утримання (аліменти) для дитини у термін, у розмірі, формі та порядку, що їх встановлено цим договором.

Аліменти сплачуються платником щомісяця у вигляді грошової суми, розмір якої за домовленістю сторін дорівнює 20000,00 грн. Виплата аліментів здійснюється платником щомісячно до 10 числа поточного місяця за минулий місяць. Сплата аліментних платежів починається з моменту нотаріального посвідчення цього договору. (п.3,4,5 Договору)

Згідно п. 6 Договору сторони домовилися, що кошти будуть сплачуватись платником шляхом їх перерахування на картковий рахунок одержувача. Сторони домовились що спільно будуть погоджувати придбання речей для дитини (верхній одяг, взуття, іграшки вартістю більше 500 грн.)

Таким чином, спору щодо порядку утримання дитини між заявниками не має.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла 10 років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно дост.161 СК України, за наявності спору щодо того з ким із батьків буде проживати малолітня дитина, даний спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний суд у справі № 339/143/20 (провадження № 61-6809св21) від 22 грудня 2021, та окрім цього визначив, що зазначення у резолютивній частині рішення суду з ким дитина залишиться проживати, не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дитини, оскільки суд лише констатує, з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання. Одночасно Верховний Суд наголошує на тому, відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання дитини разом з ним за наявності підстав вважати, що це відповідатиме найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ч.4 ст.157 СК України батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Предметом даного договору є визначення місця проживання та дії з виховання, навчання, догляду за дитиною або поєднаних цих елементів, спрямованих на забезпечення нормального фізичного, духовного та морального розвитку дитини. Договір укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Отже, між сторонами визначено у добровільному порядку місце проживання їхньої дитини, з матір`ю ОСОБА_1 , та їхню участь у вихованні дитини на підставі укладеного між ними нотаріально-посвідченого договору у відповідності до ч.4 ст.157 та ст.160 СК України.

Враховуючи викладене вище, з огляду на спільну заяву подружжя, обставини, викладені в ній, той факт, що шлюбні відносини між заявниками фактично припинилися, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливе і суперечить їх інтересам, суд дійшов висновку, що шлюб між заявниками існує формально і може бути розірваним.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.19, 76-82, 247, 258, 259, 263-265, 268, 293, 354 ЦПК України, ст.ст.109, 110 СК України, суд -

УХВАЛИВ:

Спільну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстровано 24 березня 2021 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 520.

Заявники по справі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мартьянова С.М.