17.10.2023 Справа № 363/1318/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лукач О.П.,

за участю секретаря Петрова Б.І.

представника позивача адвоката Богуцького І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Вишгороді у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова Компанія «Мега-Гарант» (відповідач-1), ОСОБА_2 (відповідач-2) про стягнення невиплаченого страхового відшкодування та шкоди, заподіяної внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

9 березня 2023 року до Вишгородського районного суду Київської області, за підписом представника позивача адвоката Конюшка Д.Б., надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова Компанія «Мега-Гарант», ОСОБА_2 про стягнення невиплаченого страхового відшкодування та шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

В обґрунтування позову зазначено, що 28 жовтня 2022 року о 13:30 в с. Нові Петрівці, на перехресті вул.1 Травня та вул. Соборна, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Ноnda Jazz», р.н. НОМЕР_1 , при виїзді на перехрестя, не надала переваги в русі автомобілю «Тоуоtа Аuris», р.н. НОМЕР_2 (перебуває у власності позивача), який рухався по головній дорозі, та здійснила з ним зіткнення.

У зв`язку із ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, відтак позивачеві було заподіяно майнової шкоди.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 19 грудня

2022 року у справі №363/4112/22 ОСОБА_2 (відповідач-2) визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, що призвело до вищевказаної ДТП.

Цивільно-правова відповідальність винної особи за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу «Ноnda Jazz», р.н. НОМЕР_1 , на момент настання ДТП була застрахована відповідно до Полісу ОСЦПВВНТЗ №207278123, виданого Акціонерним товариством «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» (відповідач-1), дійсного на дату ДТП.

Позивач звернувся до Страхової компанії «МЕГА-ГАРАНТ» та надав усі необхідні документи, передбачені статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у тому числі Заяву про страхове відшкодування.

Натомість станом на день пред`явлення цього позову страховою компанією так і не було здійснено повну виплату належного страхового відшкодування на користь позивача, а винуватцем ДТП так і не було відшкодовано заподіяну позивачеві шкоду у повному обсязі.

Згідно зі Звітом №32969 від 03 грудня 2022 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Тоуоtа Аuris», р.н. НОМЕР_2 , вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 104 608,47 грн, а повна вартість відновлювального ремонту КТЗ складає 236 798,95 грн.

Згідно Акту надання послуг (робіт) №5406 від 03 грудня 2022 року та квитанцій від

25 і 28 листопада 2022 року, витрати позивача на складання оцінки заподіяного збитку склали 3 500,00 грн.

Належний позивачеві автомобіль «Тоуоtа Аuris», р.н. НОМЕР_2 , був основним засобом пересування для позивача та його родини. Пошкодження належного позивачеві автомобіля відповідачем-2 в ДТП завдало позивачеві сильних душевних страждань та негативно вплинуло на його моральний стан у зв`язку з перенесеним стресом щодо пошкодження майна, а також оскільки йому довелось на певний час відмовитися від запланованих, зокрема, сімейних поїздок на відпочинок.

08 лютого 2023 року представник позивача звертався до відповідача-2 із претензією (вих. №08/02-01/П) про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, проте відповідачем-2 так і не було виконано її вимоги.

Позивач, посилаючись на положення статей 1166, 1187, 1188 ЦК України, статей 22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просить стягнути з відповідача-1 страхове відшкодування у розмірі вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, що становить 104608,47 грн.

Також, посилаючись на положення статей 22, 23, 1167, 1192, 1194 ЦК України, практику Верховного Суду, постанови пленуму Верховного Суду України, просить стягнути з відповідача-2: 132190,48 грн різницю між фактичним розміром заподіяної шкоди і належним страховим відшкодуванням (236798,95 104608,47 = 132190,48); 15000,00 грн моральна шкода.

Крім цього, позивач просить вирішити питання про розподіл судових витрат, зокрема витрат у розмірі 3441,59 грн судовий збір, 12000,00 грн витрати за професійну правничу допомогу, 3 500,00 грн витрати на складання оцінки заподіяного збитку.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 9 березня 2023 року для розгляду вказаного позову визначено суддю Лукач О.П.

Після виконання судом вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 3 квітня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова Компанія «Мега-Гарант», ОСОБА_2 про стягнення невиплаченого страхового відшкодування та шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження у судове засідання на 5 червня 2023 року о 10:00.

За клопотанням представника позивача адвоката Богуцького І.О. від 1 травня

2023 року, яке надійшло до суду 4 травня 2023 року, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 8 травня 2023 року постановлено судові засідання у справі проводити за участі представника позивача ОСОБА_1 адвоката Богуцького Івана Олександровича в режимі відеоконференції поза межами суду за допомогою системи відеоконференцзв`язку «EasyCon».

У судовому засіданні, призначеному на 5 червня 2023 року, в режимі відеоконференції взяв участь представник позивача адвокат Богуцький І.О. Інші учасники провадженні до суду не з`явилися, при цьому, до суду повернулися конверти із судовою повісткою, копією ухвали про відкриття провадження у справі та копією позовної заяви з додатками, надіслані відповідачам у справі, без вручення з причин: відповідачу-1 «за закінченням терміну зберігання»; відповідачу-2 «адресат відсутній за вказаною адресою». У зв`язку із зазначеним, враховуючи думку представника позивача, з метою забезпечення участі відповідачів під час розгляду справи, розгляд справи відкладено на 11:00 8 серпня 2023 року про що відповідача-1 повідомлено судовою повісткою про виклик до суду, надіславши її на юридичну та електронну адреси, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, а також в порядку, передбаченому частиною одинадцятою статті 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Відповідачу-2 також надіслано судову повістку засобами поштового зв`язку на адресу її зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання, шляхом надсилання смс-повідомлення та в порядку, передбаченому частиною одинадцятою статті 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Судове засідання, призначене на 8 серпня 2023 року, не відбулося через неможливість встановити відеозв`язок з представником позивача, при цьому відповідачі до суду не з`явилися. Відповідач-1, отримавши на електронну адресу судову повістку про виклик до суду, причини неявки суду не повідомив, з клопотаннями до суду не звертався. Судову повістку, надіслану відповідачу-2 на мобільний номер телефону, доставлено 6 червня

2023 року, проте причини неявки не повідомила та з клопотаннями до суду не зверталася. Судові повістки, надіслані відповідачам засобами поштового зв`язку, повернулися до суду без вручення з причин: відповідачу-1 «адресат відсутній за вказаною адресою»; відповідачу-2 «за закінченням терміну зберігання».

Наступну дату судового засідання визначено - 17 жовтня 2023 року на 11:30, про що повідомлено учасників провадження, зокрема відповідачів у тому самому порядку, що і на

8 серпня 2023 року.

У судовому засіданні, призначеному на 17 жовтня 2023 року, у режимі відеоконференції взяв участь представник позивача адвокат Богуцький І.О. Відповідачі повторно не з`явилися, при цьому відповідачем-1 отримано судову повістку, надіслану на електронну адресу, а конверт із судовою повісткою, надісланий засобами поштового зв`язку за юридичною адресою повернувся до суду без вручення з причин «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідачем-2 отримано судове повістку, надіслану на мобільний номер телефону.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутності відповідачів, суд врахував думку представника позивача, який додатково зазначив, що відповідач-1 не знаходиться за юридичною адресою, а також вжиті судом заходи для забезпечення участі відповідачів під час розгляду справи.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, зазначивши про описку, допущену у позовній заяві, а саме щодо виконання позивачем вимог статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та подання заяви про страхове відшкодування, оскільки такої заяви не було подано у зв`язку з відсутністю страхової компанії за юридичною адресою через початок повномасштабного вторгнення на територію України та частими обстрілами міста Харків, а також у зв`язку із припиненням відповідачем-1 господарської діяльності та, як зазначено у полісі №207278123, страховик позбавлений права укладати договори страхування з 5 жовтня 2022 року. Вважає, що з урахуванням позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 21 серпня 2018 року у справі №227/3573/16-ц, позивач скористався правом звернутися до суду з позовом про відшкодування страхового відшкодування, якою не передбачений обов`язок повідомляти страховика про страховий випадок.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши у судовому засіданні письмові докази у справі, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що 28 жовтня 2022 року в с. Нові Петрівці на перехресті вул. 1 Травня та

вул. Соборна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Ноnda Jazz», р.н. НОМЕР_1 , та «Тоуоtа Аuris», р.н. НОМЕР_2 .

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 19 грудня 2022 у справі №363/4112/22, ОСОБА_2 (відповідач-2 у справі), визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок на користь держави (а.с. 7).

Так, як зазначено у постанові суду, 28 жовтня 2022 року о 13:30 в с. Нові Петрівці на перехресті вул. 1 Травня та вул. Соборна, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Honda, д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді на перехрестя, не надала переваги в русі автомобілю Toyota, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, та здійснила з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. ОСОБА_2 своїми діями порушила пункт 16.11 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП. ОСОБА_2 безпосередньо в суді обставини викладені у протоколі підтвердила, вину визнала в повному обсязі.

Власником транспортного засобу марки «Тоуоtа Аuris», державний номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 (позивач у справі) (а.с. 8).

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Ноnda Jazz», державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована у АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» (а.с. 9).

Крім цього, як убачається із перевірки чинності полісу №207278123, страховик позбавлений права укладати договори страхування з 5 жовтня 2022 року. Вказаний поліс станом на 28 жовтня 2022 року є чинним.

Відповідно до Звіту №32969 від 3 грудня 2022 року, складеного ТОВ «Експертна компанія «Фаворит Ассистанс» (дата оцінки 28.10.2022, дата огляду 25.11, 28.11.2022), про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Тоуоtа Аuris», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 :

вартість відновлювального ремонту КТЗ «Тоуоtа Аuris», державний номерний знак НОМЕР_2 , визначена за витратним підходом, складає 236798,95 грн;

ринкова вартість КТЗ «Тоуоtа Аuris», державний номерний знак НОМЕР_2 , визначена за порівняльним підходом, може складати 239164,56 грн (інструментальні дослідження КТЗ на проводилися);

вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ «Тоуоtа Аuris», державний номерний знак НОМЕР_2 , станом на 28 жовтня 2022 року, з урахуванням ПДВ на запасні частини, але без врахування ВТВ становить 104608,47 грн.

Характер пошкоджень (опис пошкоджень транспортного засобу згідно з доданою калькуляцією AUDATEX) транспортного засобу «Тоуоtа Аuris», державний номерний знак НОМЕР_2 , зазначений у Акті огляду транспортного засобу № НОМЕР_3 , складеному ТОВ «Експертна компанія «Фаворит Ассистанс» (а.с. 17).

Згідно Акту надання послуг (робіт) №5406 від 3 грудня 2022 року вартість послуг ТОВ «ЕК «Фаворит Ассистанс» з визначення матеріального збитку з огляду КТЗ за замовленням ОСОБА_1 становить 3500,00 грн, які позивачем було сплачено, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 31, 32).

8 лютого 2023 року адвокат Конюшко Д.Б., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до ОСОБА_2 (відповідач-2) із претензією про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП у розмірі 135690,48 грн (а.с. 35), проте вказана вимога залишилась без виконання відповідачем-2.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності із положеннями частини другої статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частина перша статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Стаття 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У статті 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини четвертої, шостої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Преюдиційні факти це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пункти 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, спричинена діями майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі спричинившою його особою.

Відповідно до частини першої та другої стаття 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином, статтею 1187 ЦК України передбачено об`єктивну (безвинну) цивільно-правову відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за шкоду, яка завдана внаслідок його експлуатації третій особі.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Водночас, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Стаття 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Стаття 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Частина перша статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводяться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, що складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, визначеній страховиком.

Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, є Закон України

№1961-IV від 01 липня 2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Пунктом 1.12 статті 1 Закону № 1961-IV передбачено, що дорожньо-транспортна пригода це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

У статті 5 Закону № 1961-IV визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 29 Закону № 1961-IV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити настоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, у страховика на випадок деліктного зобов`язання виникає обов`язок, у межах суми страхового відшкодування виконати обов`язок страхувальника, який завдав шкоди.

У пункті 33.1.4 статті 33 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35 Закону №1961-IV ).

Згідно із пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Статтею 37 Закону № 1961-IV передбачає виключний перелік підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 01 липня 2020 року у справі № 554/858/19 (провадження № 61-6775св20).

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується із відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, у якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, унаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Як передбачено статтею 1194 Цивільного кодексу України, у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Верховний Суд у постанові від 20.03.2018 у справі № 911/482/17 відзначив, що у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, суди повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що факт ДТП 28 жовтня 2022 року дійсно мав місце по на перехресті вул.1 Травня та вул. Соборна в с. Н.Петрівці Вишгородського району київської області. Вказана ДТП сталася за участю автомобіля «Ноnda Jazz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_2 (відповідач-2) і цивільно-правову відповідальність якого було застраховано у відповідача-1, та за участю автомобіля «Тоуоtа Аuris», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є позивач. Внаслідок ДТП автомобілю позивача було заподіяно майнову шкоду у розмірі 236798,95 грн, що підтверджується Звітом №32969 від 03 грудня 2022 року.

При цьому, у діях водія транспортного засобу ОСОБА_2 (відповідач-2) встановлено порушень ПДР України та її притягнуто до адміністративної відповідальності.

Так, згідно Звітом №32969 від 03 грудня 2022 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, належного позивачу, вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 104 608,47 грн, яку страховик винуватця ДТП, а саме АТ «СК «Мега-Гарант» (відповідач-1), зобов`язаний відшкодувати позивачу.

Різницю оціненої вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача у розмірі 132190,48 грн (236798,95 104608,47 = 132190,48) слід стягнути з ОСОБА_2 (відповідач-2).

Доказів, які б спростовували вказані обставини відповідачами суду надано не було.

При цьому, судом враховано відсутність у матеріалах справи доказів звернення позивача до відповідача-1 із заявою про виплату страхового відшкодування.

У судовому засіданні встановлено, що позивач дійсно не звертався до страховика з заявою про відшкодування шкоди і за відшкодуванням шкоди звернувся безпосереднього до суду в межах річного строку, який визначений підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV, що є його правом і на думку суду вказане не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, так як в судовому засіданні позивачем було доведено факт дорожньо-транспортної пригоди, причини, обставини її настання та розмір заподіяної шкоди.

З урахуванням положень статті 33 Закону № 1961-IV, обов`язок повідомлення страховика (в цьому випадку повідомлення АТ СК «Мега-Гарант» (відповідач-1) покладений саме на водія транспортного засобу, причетного до такої пригоди, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Тобто, в даному випадку це повинна була зробити саме ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 37 Закону № 1961-IV, невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування лише в разі, якщо це призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

З огляду на зміст наведених правових норм, уразі, якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника.

Неповідомлення про страховий випадок не є підставною для відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки вказані дії не призвели до неможливості страховиком встановити вищевказані обставини. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик зобов`язаний відшкодувати завдану позивачу шкоду в межах ліміту страхового відшкодування.

Відтак, подання позивачем (впродовж річного строку) позовної заяви безпосередньо до суду свідчить про волевиявлення відносно способу захисту свого порушеного права позивачем без попереднього звернення до страховика винної у дорожньо-транспортній пригоді особи.

Зазначений висновок суду узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 19.06.2019 року в справі № 465/4621/16-к, у постанові від 11.12.2019 року в справі № 465/4287/15, Верховного Суду у постанові від 21.08.2018 у справі №227/3573/16-ц.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими до відповідача-1 щодо відшкодування вартості відновлювального ремонту належному позивачу транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, та з відповідача-2 - різниці між фактичним розміром заподіяної шкоди і належним страховим відшкодуванням, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених вище.

Частинами першою-другою статті 96 ЦК України передбачено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном.

За діючою в площині цивільного судочинства презумпції винуватості відповідача (на відміну від кримінального судочинства, де діє презумпція невинуватості) тягар доказування лежить саме на відповідачеві. В свою чергу, відповідачі не спростували аргументів позивача жодними належними у справі доказами, з урахуванням того, що вони отримали електронні повідомлення про розгляд справи в суді.

У ході судового розгляду не здобуто відомостей про виплату позивачеві відповідачами матеріального збитку, що є підставою для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку.

Суд вважає позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про відшкодування відповідачем-2 заподіяної позивачу моральної шкоди суд зазначити таке.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до положень частин першої та другої статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Тобто визначальним для стягнення моральної шкоди є порушення прав позивача внаслідок неправомірності дій іншої особи.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Відповідно до статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Отже, фактами, з якими матеріальний закон пов`язує настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння моральної шкоди, є: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач обґрунтовує завдання йому відповідаче-2 моральної шкоди у розмірі 15000 грн., тим, що належний йому автомобіль, був основним засобом пересування для позивача та його родини. Пошкодження належного позивачеві автомобіля відповідачем-2 в ДТП завдало позивачеві сильних душевних страждань та негативно вплинуло на його моральний стан у зв`язку з перенесеним стресом щодо пошкодження майна, а також оскільки йому довелось на певний час відмовитися від запланованих, зокрема, сімейних поїздок на відпочинок.

Суд врахував, що пошкодження майна в ДТП завжди породжує негативні емоції у людини і можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків.

Враховуючи доводи позивача щодо змісту моральної шкоди, ступень пошкодження автомобіля позивача, розмір матеріальних збитків, які не відшкодовано ні страховиком ні винуватцем ДТП після його звернень з вимогою, а відповідач-2, яка будучи обізнана про перебування справи у провадженні суду, не висловила будь-яких заперечень щодо доводів позивача, з урахуванням положень статті 12 ЦПК України, суд вважає, що заявлена позивачем моральна шкода у розмірі 15000,00 грн підлягає компенсації за рахунок відповідача-2 ОСОБА_2 .

Відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Позивач просить вирішити питання про розподіл судових витрат, зокрема витрат у розмірі 3441,59 грн судовий збір (2368,00 грн та 1073,60 грн), 12000,00 грн витрати за професійну правничу допомогу, 3500,00 грн витрати на складання оцінки заподіяного збитку.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, як встановлено судом, позивач, звертаючись до суду з позовом сплати в судовий збір у розмірі 3441,59 грн (а.с. 5), а також поніс витрати на складання оцінки заподіяного збитку у розмірі 3500,00 грн., що підтверджується Актом надання послуг (робіт) №5406 від 3 грудня 2022 року (31,32).

Щодо витрат на правову допомогу, судом встановлено, що 12 січня 2023 року між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Конюшко Д.Б. укладено Договору про надання правової допомоги №12/01/23-ЮП/IL (а.с. 36-37). Згідно Акту виконаних робіт №2, який складено ОСОБА_1 та адвокатом Конюшко Д.Б., позивач прийняв та оплатив юридичні послуги, а саме: юридична консультація вартістю 1500,00 грн (1 год.); вивчення документів 1500,00 грн (1 год.); збирання доказів 1500,00 грн (1 год.); вживання заходів досудового врегулювання спору 1500,00 грн (1 год.); підготовка та подання до суду позовної заяви 6000,00 грн (4 год). (а.с. 38). Повноваження адвоката підтверджуються Ордером серія АВ №1058180, виданим на підставі Договору про надання правової допомоги та свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 39,40).

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

А згідно із пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно частини другої статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Отже, в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Суд вважає, що витрати на надання професійної правничої допомоги підтверджені належними доказами, є співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). Від відповідачів, заперечень щодо таких витрат не надійшло до суду.

Отже, враховуючи викладене вище, положення статті 141 ЦПК України, та зважаючи на підставу та предмет позову, зміст позовної заяви, докази долучені до неї, та те, що позов ОСОБА_1 задоволено повністю, суд вважає, що заявлені витрати позивачем підлягають розподілу пропорційно щодо задоволеного розміру позовних вимог до кожного з відповідачів, а саме: з відповідача-1 (з урахуванням вимог до нього та стягнутої на користь позивача суми 44,18% загальної суми заявлених вимог майнового характеру) судовий збір у розмірі -1046,82 грн (2368,00 х 44,18 : 100), на складання оцінки збитку 1546,30 грн

(3500 х 44,18 : 100), на правничу допомогу 5301,60 грн (12000,00 х 44,18 : 100); з відповідача-2 (з урахуванням вимог до неї та стягнутої на користь позивача суми 55,82% загальної суми заявлених вимог майнового та 100% немайнового характеру) судового збору 2395,42 грн (2368,00 х 55,82 : 100 + 1073,60), на складання оцінки збитку 1953,70 грн (3500 х 55,82 : 100), на правничу допомогу 6698,40 грн (12000,00 х 55,82 : 100).

Керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 76-89, 133, 137, 141, 174, 223, 258, 259, 263-265, 268, 272, 274-279, 352, 354 ЦПК України, статтями 11, 15, 16, 23, 979, 999, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України,

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова Компанія «Мега-Гарант», ОСОБА_2 про стягнення невиплаченого страхового відшкодування та шкоди, заподіяної внаслідок ДТП задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова Компанія «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_1 , страхове відшкодування у розмірі 104608 (сто чотири тисячі шістсот вісім) гривень 47 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , майнову шкоду у розмірі 132190 (сто тридцять дві тисячі сто дев`яносто) гривень 48 копійок та моральну шкоду у розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова Компанія «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 7894 (сім тисяч вісімсот дев`яносто чотири) гривень 08 копійок, які складаються із витрат: судового збору

1046,82 гривні, на складання оцінки збитку 1546,30 гривень, на правничу допомогу 5301,60 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 11047 (одинадцять тисяч сорок сім) гривень

52 копійки, які складаються із витрат: судового збору 2395,42 гривні, на складання оцінки збитку 1953,70 гривень, на правничу допомогу 6698,40 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 30 жовтня 2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач-1: Акціонерне товариство «Страхова компанія «Мега-Гаран», , юридична адреса: м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, 6/8.

Відповідач-2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя О.П. Лукач