КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Білич І.М., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Шаламай Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 11 квітня 2023 року про закриття провадження у справі у складі судді Хайнацького Є.С.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до АТ КБ «ПриватБанк» в якому просив:

зобов`язати відповідача надати позивачу письмову відповідь на його заяву від 18 червня 2021 року;

стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 7 680 грн та судовий збір у розмірі 908 грн, а всього - 8 588 грн.

Позов обґрунтовано тим, що позивач є клієнтом АТ КБ «Приватбанк» та на його ім`я емітована дебетова картка платіжної системи MasterCard НОМЕР_1 , грошові кошти на якій є власністю позивача.

Позивач користувався вказаною платіжною карткою, проте банк припинив здійснення видаткових операцій за цією карткою, про що позивач не був обізнаний.

Вказано, що ОСОБА_1 є пенсіонером та має захворювання, тому користування банківським обслуговуванням та використання автоматизованих безготівкових розрахунків, електронних платіжних засобів і технологій банківського самообслуговування є для позивача життєво необхідним.

Для з`ясування причин обмеження його банком у користуванні своїми грошовими коштами на картці позивач звернувся до відповідача засобами поштового зв`язку із заявою від 18 червня 2021 року, у якій вимагав: повідомити про причини припинення видаткових операцій за емітованою на його ім`я карткою НОМЕР_1 ; повідомити порядок оскарження рішення про припинення видаткових операцій за емітованою на його ім`я карткою НОМЕР_1 ; розблокувати видаткові операції за карткою НОМЕР_1 ; встановити та притягнути до відповідальності осіб, винних у безпідставному та необґрунтованому раптовому припиненні видаткових операцій за емітованою на його ім`я карткою НОМЕР_1 ; вжити заходів для недопущення в майбутньому безпідставного та необґрунтованого раптового припинення видаткових операцій за емітованою на його ім`я карткою НОМЕР_1 ; розглядати цю заяву не тільки і не стільки як звернення клієнта до банку, а більше - як звернення у сфері захисту прав споживачів в контексті законодавства про інформацію відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян», та відповісти у встановлені нормами відповідних законів строки письмово.

Примірники вказаної заяви позивача, направлені ним за юридичною адресою відповідача та за офіційною адресою для листування, були отримані ним 22 червня 2021 року, що підтверджується роздруківкою результатів пошуку направлених листів на сторінці пошуку поштових відправлень Національного оператора поштового зв`язку. Поштове відправлення із заявою позивача було повернуте йому з позначкою «за закінченням терміну зберігання». Станом на момент складення та надіслання позовної заяви до суду відповіді відповідача на своє звернення позивач не отримав. Водночас, відповідач продовжує приймати та зараховувати на вищевказану картку значні суми належних йому з боку третіх осіб платежів, що на час подання позову до суду становить приблизно 55 000 грн, однак користуватися цими коштами позивач позбавлений можливості

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 11 квітня 2023 року провадження у цивільній справі № 757/42718/21-ц закрито з підстав відсутності предмету спору та роз`яснено, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на незаконність оскаржуваної ухвали суду, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права просить скасувати її та направити цивільну справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що висновок суду першої інстанції про відсутність в спірних правовідносинах предмету спору не відповідає дійсності та є передчасним. Вказує, що предмет спору не відсутній, оскільки у вказаному спорі виступають спірні матеріально-правові відносини з приводу надання у встановленому Законом України «Про звернення громадян» порядку письмової відповіді про результати розгляду заяви ОСОБА_1 .

Зазначає, що відповідачем не надано суду доказів направлення відповіді позивачу, а матеріали справи не містять доказів отримання відповіді позивачем. Факт подання позивачем ОСОБА_1 заяви про переказ коштів до іншого банку жодним чином не підтверджує факт отримання ОСОБА_1 відповіді на свою заяву від 18 червня 2021 року у визначеному Законом України «Про звернення громадян» порядку, і аж ніяк не доводить обізнаність позивача про причини припинення обслуговування видаткових операцій за емітованою на його ім'я карткою.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Данильчинко О.О. в інтересах АТ КБ «ПриватБанк» просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 11 квітня 2023 року без змін, оскільки вона є законною та обґрунтованою.

Вказує, що на звернення від 18 червня 2021 року позивачу було надано відповідь 06 липня 2021 року, що платіжна картка НОМЕР_1 , якою користувався ОСОБА_1 є додатковою карткою до основної картки, оформленої на іншу особу. З урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством щодо захисту банківської таємниці, надати інформацію відносно рахунку, власником якого є третя особа буде порушенням банківської таємниці. Крім того, для отримання витребуваної інформації ОСОБА_1 запропоновано надати дозвіл на розкриття банківської таємниці від власника основної картки.

Зазначає, що про отримання відповіді та обізнаність позивача про причини припинення обслуговування свідчить також подана ним заява про переказ коштів в інший банк, у якій зазначається, що заява подається у зв`язку з отриманням повідомлення про відмову від підтримання ділових відносин.

Крім того, встановивши, що на момент пред`явлення позову, відповідачем було надано позивачу відповідь на його звернення, суд першої інстанції вірно дійшов висновку щодо відсутності предмету спору.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлялися належним чином (а.с. 162-163), тому колегія суддів відповідно до вимог ч.1 ст.223 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у їх відсутність.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає частковому задоволенню.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25-26 березня 2011 року).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до частини першої статті 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша, третя статті 13 ЦПК України).

Зі справи убачається, що у серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом, у якому просив захистити його права та зобов`язати відповідача надати йому письмову відповідь на його заяву від 18.06.2021, отриману банком 22.06.2021 (а.с. 21).

Районний суд не врахував вказаних обставин й закрив провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст .255 ЦПК України, з чим апеляційна інстанція не погоджується та вважає такі висновки помилковими враховуючи наступне.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

У контексті завдань цивільного судочинства (статті 2, 4 ЦПК України) звернення до суду є способом захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод або законних інтересів позивача.

Отже, особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту.

Колегія суддів вважає передчасними висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав до закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору.

Так, у даній справі предметом спору є об`єкт спірного правовідношення - надання відповідачем у відповідності до положень Закону України «Про звернення громадян» про результати розгляду заяви ОСОБА_1 .

Відповідно до положень п. 5 ст. 263 ЦПК України Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Районний суд, визнаючи доведеним виконання відповідачем вимог Закону України «Про звернення громадян» та надання відповіді на звернення ОСОБА_1 керувався долученим до справи представником відповідача листом від 06.07.2021, адресованим ОСОБА_1 , а також змістом заяви позивача про переказ коштів до іншого банку, в якій зазначено, що заява подається у зв`язку з отриманням повідомлення про відмову від підтримання ділових відносин.

Між тим, районний суд залишив поза увагою зміст заявлених по справі ОСОБА_1 вимог, у яких ним зазначено, що підставою звернення у суд є факт неотриманням ним письмової відповіді на його заяву від 18.06.2021 у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян».

Суд першої інстанції під час розгляду справи не перевірив указаних обґрунтувань позову й залишив без відповіді зазначені позивачем аргументи, в той час як з`ясування указаних обставин має істотне значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до змісту звернення ОСОБА_1 до фінансової установи, ним ставилося питання про з`ясування причин припинення обслуговування видаткових операцій за емітованою на його ім`я карткою, а тому факт подання позивачем заяви про переказ коштів до іншого банку не може слугувати безспірним доказом отримання ним письмової відповіді на свою заяву.

Такі висновки суду ґрунтуються на припущеннях.

Поняття "юридичного спору" має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття "спір про право" (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Зазначене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає передчасними висновки суду першої інстанції про закриття провадження у справі з причин відсутності предмету спору.

Не перевіривши пояснення ОСОБА_1 про те, що підставою його звернення у суд з позовом про зобов`язання відповідача надати йому письмову відповідь на заяву від 18.06.2021, слугувало неотримання ним такої відповіді, районний суд припустився неповного з`ясування дійсних обставин справи, що призвело до порушення норм процесуального права та прийняття необґрунтованої ухвали про закриття провадження у справі.

Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини вважає, що поняття «суд, встановлений законом», стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність (див. mutatis mutandisрішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (Sokurenko and Strygun v. Ukraine) від 20 липня 2006 року, заяви № 29458/04 та № 29465/04, § 24).

Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його мотивування. … Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).

Пунктом 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала про закриття провадження у справі підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 11 квітня 2023 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до того ж суду.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 жовтня 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: