ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1904/23 Номер провадження 22-ц/814/3573/23Головуючий у 1-й інстанції Черняєва Т.М. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

розглянув в порядку письмового провадження без виклику учасників цивільну справу за апеляційними скаргами Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 20 квітня 2023 року (час ухвалення судового рішення з 11:46:09 год до 11:55:48 год, дата виготовлення повного текста судового рішення - 24 квітня 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, просив стягнути із відповідача за період із 01.04.2022 по 30.06.2022 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за 62 робочі дні (квітень 2022 року - 22 робочих дні, травень 2022 року - 20 робочих днів та червень 2022 року - 20 робочих днів), що дорівнює 92 266,54 грн (1 488,17 грн.* 62), а також витрати за надання йому правової допомоги у сумі 16 113,33 грн і витрати зі сплати судового збору у сумі 1 073,00 грн. Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення заборгованості за один місяць.

В обґрунтування позову вказував, що рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 23.12.2021 у справі №554/10546/21 скасовано наказ АТ КБ «ПриватБанк» №Э.DN-УВ-2021-7330754-п від 09.09.2021 про його звільнення і поновлено на роботі, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту звільнення до дня винесення рішення. Додатковим рішенням цього ж суду від 17.06.2022 у справі №554/10546/21 стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 98 729,46 грн.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 02.02.2023 апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 23.12.2021 залишено без змін; апеляційну скаргу відповідача на додаткове рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 17.06.2022 задоволено частково - змінено додаткове рішення шляхом зменшення розміру стягнутого середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 98 729,46 грн до 73 474,47 грн, встановлено, що розмір середньоденної заробітної плати позивача становить 1 245,33 грн.

Із вказаним розрахунком позивач не погоджується, оскільки він робився із сум, з яких відраховані податки, тому вважає, що для обрахунку середньоденної заробітної плати необхідно виходити із суми виплачених коштів із врахуванням податків (податок на доходи фізичних осіб 18% та військовий збір 1,5%), тому до 1 245,33 грн. (середньоденна заробітна плата) необхідно додати 19,5% і середньоденна заробітна плата має становити 1 488,17 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 20 квітня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у період з 01 квітня 2022 року по 30 червня 2022 року включно у розмірі 77 210,46 грн, витрати щодо сплати судового збору у сумі 1 073,60 грн та витрати за надання правничої допомоги у сумі 16 113,33 грн, а всього 94 397,39 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення в частині виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один календарний місяць у сумі 26 151,93 грн допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що суд не врахував, що рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23.12.2021 у справі № 554/10546/21 не було допущено до негайного виконання у частині поновлення ОСОБА_1 на роботі, тому у Банку не виникло обов`язку поновлювати його на роботі до набрання рішенням суду законної сили.

Стверджується що обов`язок по сплаті середнього заробітку виник у Банку лише з часу набрання цим рішенням законної сили, тобто з 02.02.2023 по день фактичного виконання судового рішення 08.03.2023, а тому заявлений позивачем період не входить до дійсного періоду затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Зазначено, що суд першої інстанції неправильно визначив середньоденний заробіток ОСОБА_1 , керуючись судовим рішенням у справі № 554/10546/21, яке не можна визнавати преюдиційним, оскільки при обрахунку середнього заробітку за основу необхідно було брати заробітну плату позивача за серпень та вересень 2021 року з урахуванням положень пункту 8 Порядку №100.

Звернуто увагу на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме не було належним чином досліджено надані відповідачем докази та не викладено у мотивувальній частині оцінку доказів, з яких виходив суд при ухваленні рішення, а, відмовивши у задоволенні клопотання про витребування додаткових доказів, суд першої інстанції не забезпечив повного та всебічного з`ясування обставин справи.

Також звернуто увагу, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання про об`єднання позовів в порушення ст. 44 та 188 ЦПК України, що призвело до залишення поза увагою очевидного зловживання позивачем процесуальними правами (подача до суду п`яти ідентичних позовів).

Звертається увага, що позивачем по всім п`яти позовам заявлено вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу з наданням в якості підтверджуючих документів одного і того самого договору про надання правової допомоги від 03.02.2023, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Кушнаренком С.А., а при вирішенні цього спору судом не досліджено належним чином акта прийому-передачі виконаних робіт від 28.02.2023 для встановлення реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру. Такі дії як, консультація без вивчення документів, консультація з вивчення документів та окремо вивчення документів із опрацюванням законодавчої бази фактично є одними і тими самими діями, які очевидно неможливо відокремити, а у двох окремих пунктах повторюється послуга з вивчення документів. Це свідчить про те, що адвокат задля збільшення суми витрат штучно конкретизував кожну дію, яка спрямована на досягнення однієї мети, відтак, заявлені суми стягнення витрат на правничу допомогу не відповідають критеріям неминучості та обґрунтованості.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 15 056,08 грн, обрахованих з нарахованих та утриманих податків і зборів, ухвалити нове рішення в цій частині та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в період з 01 квітня 2022 року по 30 червня 2022 року включно в розмірі 15 056,08 грн, обрахованих з нарахованих та утриманих податків і зборів.

В обґрунтування заявлених вимог вказував, що місцевий суд не врахував, що стягнення з відповідача заборгованості у справі № 554/10546/21 за час вимушеного прогулу проводилось без врахування податків і зборів, а у справі № 554/1904/23 з урахуванням нарахованих та утриманих податків та зборів, а справа № 554/1904/23 не містить тотожних підстав позовних вимог, як у справі №554/10546/21.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк», навів свої заперечення на доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та, стверджуючи про їх необґрунтованість, просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а його апеляційну скаргу задовольнити.

Повторно вказує на викладене у своїй апеляційній скарзі та звертає увагу, що він фактично не погоджується із застосуванням судом першої інстанції розміру середньоденної заробітної плати із рішень у справі № 554/10546/21.

У відповіді на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 навів свої заперечення на доводи апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» та, стверджуючи про їх необґрунтованість, просить апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишити без задоволення, а його апеляційну скаргу - задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , навів свої заперечення на доводи апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» та, стверджуючи про їх необґрунтованість, просить апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишити без задоволення, а його апеляційну скаргу задовольнити.

Повторно посилається на викладене у своїй апеляційній скарзі та вказує на незгоду з висновками, викладеними в апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк».

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційних скарг та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» - задовольнити частково з таких підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 23.12.2021 у справі №554/10546/21 позов ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі задоволено. Скасовано наказ від 09.09.2021 за № Э.DN-УВ-2021-7330754-п про звільнення ОСОБА_1 та наказ про внесення змін до наказу про звільнення № Э.DN-УВ-2021-7330754-п від 28.09.2021 та поновлено ОСОБА_1 на роботі в АТ КБ «Приватбанк». Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, з моменту його звільнення й до дня винесення рішення суду та судові витрати у розмірі 908,00 грн. по сплаті судового збору (а.с.11-16).

Додатковим рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 17.06.2022, стягнуто з АТ КБ "Приват Банк" на користь ОСОБА_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 98 729,46 гривен. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 430 ЦПК України, допущено негайне виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати ОСОБА_1 в межах платежу за один місяць (а.с.9-10).

Постановою Полтавського апеляційного суду від 02.02.2023 рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 23.12.2021 залишено без змін. Додаткове рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 17.06.2022 змінено зменшивши розмір стягнутого середнього заробіток за час вимушеного прогулу з 98 729 грн 46 коп. до 73 474 грн 47 коп.(а.с.4-8).

Відповідно наказу АТ КБ ПриватБанк №Е.28.0.0.0/1-6718463 від 08.03.2023, ОСОБА_1 поновлено на попередній роботі на посаді заступника директора макрорегіонального управління керівник напрямку з юридичної роботи (а.с.58).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що постановою Полтавського апеляційного суду від 02.02.2023, яке є преюдиційним, при вирішенні питання щодо розміру середньомісячної заробітної плати визначено, що середньоденний заробіток ОСОБА_1 становить 1 245,33 грн. Рішення набрало законної сили.

Зважаючи на те, що рішення про поновлення ОСОБА_1 на роботі було постановлено 23.12.2021, набрало законної сили 02.02.2023, а на роботі працівника фактично поновлено 08.03.2023, із відповідача на користь позивача, внаслідок визнання судом незаконності наказу про звільнення, підлягає стягненню середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, за період із 01.04.2022 (22 робочі дні), травень 2022 (20 робочих днів) по 30.06.2022 (20 робочих днів) у сумі 77210,46 грн. ((22+20+20) х 1245,33 грн).

Суд першої інстанції вважав доведеними належними доказами витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката у справі (на підтвердження витрат до суду надано копію договору про надання правової допомоги; копію проміжного акту прийому-передачі виконаних робіт на загальну суму 16 113,33 грн; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю адвокатом Кушнаренком С.А.), тому дійшов висновку про стягнення із відповідача на користь позивача 94 397,39 грн.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг, апеляційний суд керується такими міркуваннями.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

У відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У справі № 554/10546/21 по спору між тими ж сторонами у тому числі і про той же предмет стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, судом апеляційної інстанції на підставі поданих сторонами доказів у відповідності до вимог постанови Кабінету міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року визначений розмір середнього заробітку у сумі 1 245,33 грн.

Розмір середнього заробітку працівника за час вимушеного прогулу є обставиною, яка встановлюється судом під час розгляду справи на підставі дослідження поданих суду доказів, тобто це не є оцінка певного факта (ч.7 ст.82 ЦПК України).

Згідно ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути спростовані у загальному порядку особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

У межах розгляду цієї справи як позивач, так і відповідач всупереч зазначеним вимогам закону намагаються змінити обставину, яка була встановлена рішенням суду, що набрало законної сили.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано при вирішенні спору врахував розмір середнього заробітку позивача, встановлений постановою Полтавського апеляційного суду від 02.02.2023 у справі № 554/10546/21.

За таких обставин, доводи апеляційних скарг сторін щодо неправильного визначення розміру середньоденної заробітної плати позивача на момент його звільнення з роботи є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» про необґрунтовану відмову суду об`єднати розгляд цієї справи з іншими справами не є такими, що вказують на існування обставин, передбачених ч.3 ст.376 ЦПК України; дійсно в провадженні Октябрського районного суду м.Полтави перебувають інші справи за позовами ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості та моральної шкоди, вимоги яких схожі між собою, однак різняться періодами стягнення.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги Банка щодо необґрунтованості витрат на професійну правничу допомогу адвоката, апеляційний суд керується такими міркуваннями.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Сталою судовою практикою Верховного Суду сформована правова позиція про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року (справа № 757/47925/15-ц), від 20 червня 2018 року (справа № 127/1284/14-ц), від 27 червня 2018 року (справа №554/9348/15-ц), від 25 липня 2018 року (справа № 522/4198/17-ц), від 15 квітня 2020 року (справа № 199/3939/18-ц), від 09 червня 2020 року (справа № 466/9758/16-ц).

Отже, сторона по справі у підтвердження понесених витрат на правничу допомогу має надати суду в обов`язковому порядку документ, що посвідчує сплату коштів за надані послуги.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката надано: копію договору про надання правової допомоги (а.с.19), копію свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю (а.с.20), копію проміжного акту прийому передачі виконаних робіт (а.с.19 зворот)

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до роз`яснення в п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 10 від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Верховний Суд в Постанові від 12.06.2018 року по справі №462/9002/14-ц (провадження №61-9880св18), прийшов до наступних висновків: «свобода договору не є абсолютною, вона обмежується законом і суттю договірних правовідносин, якою за договором про надання юридичних послуг у формі представництва у суді є забезпечення балансу приватних і публічних інтересів - права особи на кваліфіковану юридичну допомогу при розгляді її справи у суді (приватний інтерес) і незалежність та безсторонність судової влади при розгляді цивільних справ (публічний інтерес).

Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів колегія суддів враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 16 113,33 грн не є розумним та співмірним із складністю справи; виконаними адвокатом роботами (наданими послугами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Так, спір у цій справі не належить до категорій справ значної складності, обсяг матеріалів справи не є значним. Вже була висловлена думка Верховного Суду в аналогічних справах даної категорії справ, тобто фактично сформована судова практика по спорам такої категорії, а тому:

усна консультація без вивчення документів, усна консультація з вивченням документів, опрацювання законодавчої бази, вивчення документів, проведення розрахунку сум обов`язкових податків і зборів ( податок на доходи фізичних осіб, військовий збір), які підлягають нарахуванню на середню заробітну плату, проведення розрахунку середнього заробітку в період з 01.04.2022 по 30.06.2022 в розмірі 92966,54 (кількість витраченого часу - 11 годин), по суті є однією дією яка входить до стадії сбіру доказів та інформації для складання позову і за своєю суттю несе консультаційний характер, а тому кількість витрачених годин є завищеною та враховуючи що дана дія професійного досвідченого адвоката не становить надмірної складності та не потребує розробок стратегій, тому кількість витрачених годин підлягає зменшенню до 1 години;

складання процесуальних документів(позову) для професійного досвідченого адвокату не становить надмірної складності, не потребує допомоги помічників, значних витрат часу та не вимагає великого обсягу аналітичної й технічної роботи, тобто не займає багато часу на виготовлення позову та збору додатків до них.

Таким чином, з урахуванням часу, витраченого адвокатом на підготовку і розгляд цієї справи 2 години, рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 20 квітня 2023 року необхідно змінити в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, зменшивши стягуєму суму з 16 113,33 грн до 2 000 грн.

Інші доводи апеляційних скарг з урахуванням практики Європейського суду з прав людини у питанні застосування і тлумачення п.1 статті 6 Конвенції (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року) не потребують детальної оцінки з урахуванням характеру спору, наданих у справу доказів, встановлених фактичних обставин та правових позицій сторін спору.

Оскільки рішення суду першої інстанції підлягає зміні лише в частині судових витрат за доводами апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк», апеляційну скаргу банку слід задовольнити частково. Однак, підстави для відшкодування судових витрат, понесених АТ КБ «ПриватБанк» під час апеляційного перегляду справи, відсутні.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, підстави для відшкодування судових витрат, понесених ним під час апеляційного перегляду справи, відсутні.

Керуючись ст.367, п.1,п.2 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 20 березня 2023 року в частині стягнення з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без змін.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 20 березня 2023 року в частині стягнення з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрат за надання правничої допомоги у сумі 16 113,33 грн та витрат щодо сплати судового збору у сумі 1 073,60 грн змінити, зменшивши стягуємі суми з 16 113, 33 грн до 2 000 грн, і з 1 073,60 грн до 898,50 грн, а всього стягнути 80 108, 96 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 23 жовтня 2023 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов