Справа № 455/356/23
Провадження № 2/455/259/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

25 жовтня 2023 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі головуючого - судді Пошивака Ю. П.,

секретар судового засідання Сенета Г.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду - залі судових засідань, цивільну справу №455/356/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, яка втратила право на користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

24.02.2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, яка втратила право на користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що їй належить на праві приватної власності будинок АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу будинку від 23.12.2005 року та на момент укладення такого у будинку було зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 , яка ні на момент укладення договору ні на момент подання нею позову там не проживає, контактів з нею вона не має, адреса її фактичного проживання їй також не відома.

Зі слів попередніх власників будинку ОСОБА_2 знаходиться за кордоном у Республіці Італія і не має наміру повертатися в Україну.

Наявність реєстрації ОСОБА_2 у належному їй житлі порушує її правомочності власника на вільне користування та розпорядження будинком, так як вартість деяких комунальних послуг залежить від кількості зареєстрованих осіб.

У зв`язку із неможливістю вирішити даний спір у позасудовому порядку, вона змушена звертатись з даним позовом до суду.

Просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право на користування будинком АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу будинку від 23.12.2005 року, посвідченого Ридзак Л.К., приватним нотаріусом Старосамбірського районного нотаріального округу.

Ухвалою суду від 31.03.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

10.04.2023 року недоліки позову представником позивачки ОСОБА_1 адвокатом Гиричом О.В. усунуто.

Ухвалою судді від 12.04.2023 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання на 09 годину 30 хвилин 01.06.2023 року.

Ухвалою суду від 01.06.2023 року підготовче засідання відкладено на 09 годину 30 хвилин 21.06.2023 року.

Ухвалою суду від 21.06.2023 року підготовче засідання відкладено на 09 годину 30 хвилин 19.07.2023 року.

Ухвалою суду від 19.07.2023 року підготовче засідання відкладено на 09 годину 40 хвилин 02.08.2023 року.

Ухвалою суду від 02.08.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 09 годину 00 хвилин 20.09.2023 року, який відкладено на 09 годину 30 хвилин 25.10.2023 року.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Її представник адвокат Гирич О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив їх задовольнити, судові витрати просив залишити за позивачкою ОСОБА_1 .

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи була належно повідомлена, заперечення чи відзив на позовну заяву не надала, заяву про розгляд справи у її відсутності не надіслала, повідомлення про причини неявки до суду також не надала.

А тому, при таких обставинах, суд зі згоди представника позивачки, ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника позивачки, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

У відповідності до ч.2 ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У разі порушення своїх прав власник згідно зі ст.391 ЦК України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

При цьому положення ст.391 ЦК України підлягають застосуванню у тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

За змістом ст.156 ЖК України Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

До членів сім`ї власника будинку належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 ЖК України - дружина наймача, їх діти і батьки, може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Згідно з ч.1 ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою статті 71 ЖК України.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Житлового кодексу України вбачається, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим кодексом.

З Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9633677, вбачається, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 (а.с.5).

З довідки, виданої Виконавчим комітетом Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області №268 від 10.04.2023 року, облікової картки об`єкта погосподарського обліку (а.с.65-66) та з копії будинкової книги (а.с.6-18) відомо, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована в в АДРЕСА_1 .

З акту обстеження від 27.12.2022 року, складеного комісією в складі старости Сусідовицького старостинського округу №2 Бісковицької сільської ради Канчуги В.В., інспектора сільської ради Куцинди Ю.А. та члена виконавчого комітету Бісковицької сільської ради Бараняка І.І., відомо, що ОСОБА_3 пенсіонер, зареєстрований та проживає у своєму житловому будинку в АДРЕСА_1 , разом із своєю дружинок пенсіонеркою. В даному житловому будинку зареєстрована, але не проживає внучка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.19).

Із пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відомо, що відповідачка ОСОБА_2 з 2013 року не проживає в будинку ОСОБА_1 , так як живе в Італії. Перешкоди в користуванні житлом їй ніхто не чинить.

У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим доказам.

Наведені докази достовірно підтверджують відсутність відповідачки без поважних причин понад шість місяців за місцем реєстрації, тобто в АДРЕСА_1 , відповідачка не веде спільного господарства з позивачкою, отже, відповідачка втратила право на користування жилим приміщенням у будинку позивачки. Неявки відповідачки у судове засідання суд розцінює як її байдуже ставлення до вирішення питання щодо користування спірним житловим приміщенням. Отже, факт реєстрації місця проживання відповідачки у належному позивачці житловому приміщенні порушує право позивачки на вільне володіння, користування та розпорядження своєю власністю, в тому числі оформлення субсидії та реалізації її майнових прав як власника будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі повного задоволення позову - на відповідача, у разі відмови у позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Гирич О.В. просив судові витрати понесені ОСОБА_1 залишити за нею. А відтак суд залишає судовий збір у сумі 1073,60 гривні за позивачкою ОСОБА_1 .

Керуючись ст.41 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч.2 ст.64, ч.1 ст.71, ст. ст.156, ч.1 ст.163 Житлового кодексу УРСР, ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.ст.13, ч.4 ст.19, 81, ч.1 ст.141, 263 - 265, 268, 273, п.1 ч.4 ст.274, 280-282, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Пошивак Ю.П.