Єдиний унікальний номер 722/1714/23
Номер провадження 2/722/328/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

23 жовтня 2023 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Суського

секретаря Сімак О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сокиряни в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Служба у справах дітей Сокирянської міської ради Чернівецької області про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно його доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Посилалася на те, що позивачка та відповідач є батьками неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 на підставі рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 05.12.2017 року розірвано, а судовим наказом Сокирянського районного суду від 14.01.2020 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Донька проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні, батько дитини - ОСОБА_2 після розлучення переїхав до м.Чернівці і більше не з`являвся. Станом на 01.07.2023 року борг по аліментах відповідача становить 114691,83 грн.

Відповідач разом з ними не проживає, участі у вихованні дитини не приймає, що підтверджується висновком виконавчого комітету Сокирянської міської рад як органу опіки і піклування від 01.06.2022 року. Жодного з покладених законом на батьків обов`язків відповідач не виконує, не надає матеріальної, або будь-якої іншої допомоги, участі у вихованні дитини. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавляться станом здоров`я дитини, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини. При цьому жодних перешкод для спілкування батька з дитиною позивачка не чинить. Зважаючи на те, що відповідач фактично самоусунувся від прав та обов`язків щодо дитини, свідомо нею знехтував, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що свідчить про фактичну відмову відповідача від дитини, вважаю за доцільне позбавити його батьківських прав.

Зі сторони позивачки для дитини створені всі умови для життя. Зверненню до суду передували її звернення до органу опіки та піклування виконавчого комітету Сокирянської міської ради із заявою про надання висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Розглянувши її заяву Виконавчий комітет Сокирянської міської ради рішенням №81 від 01.06.2022 року затвердив висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по відношенню до його неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Просить позбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав стосовно його неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У разі неявки відповідача не заперечує щодо винесення по справі заочного рішення. Судові витрати по справі не бажає стягувати з відповідача на свою користь.

У судове засідання позивачка не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 належним чином та завчасно повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, а також не подав відзив на позов.

Представник третьої особи - начальник Служби у справах дітей Сокирянської міської ради Чернівецької області Мельник І.Б. у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без поважних причин або без повідомлення причин, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

З досліджених судом письмових доказів судом встановлено наступні обставини.

Так, судом встановлено, що батьками малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с.Сербичани Сокирянського району Чернівецької області, є ОСОБА_2 , громадянин України та ОСОБА_1 , громадянка України, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 12.06.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сокирянського районного управління юстиції у Чернівецької області.

Згідно копії рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 05.12.2017 року, шлюб між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 розірвано.

Згідно копії судового наказу виданого 14.01.2020 року Сокирянським районним судом Чернівецької області, зазначено, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 12.12.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно акту обстеження матеріально побутових умов проживання позивачки ОСОБА_1 від 26.07.2023 року, складеним комісією у складі: старости Сербичанського старостинського округу Братушко М.Д., діловода ОСОБА_4 , землевпорядника ОСОБА_5 , зазначено, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають: позивачка ОСОБА_1 , донька позивачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько ОСОБА_6 , мати ОСОБА_7 . Позивачка на даний час не працює, здійснює догляд за своєю хворою матір`ю, матеріально-побутові умови проживання задовільні. ОСОБА_1 разом із своєю донькою проживають за рахунок пенсії батьків та присадибної ділянки.

Згідно довідки виданої в.о. директором ОЗ «Романковецький ліцей ім. академіка К.Ф. Поповича» Сокирянської міської ради Лисим В. від 26.07.2023 року за №271, зазначено, що ОСОБА_8 навчається у даному закладі. Дитина завжди охайна, доглянута. Мати дитини постійно спілкується з педагогами, які навчають доньку, цікавиться шкільним життям. Батько дитини ОСОБА_2 контакту із школою не підтримує, із вчителями не спілкується. Дитину до школи приводять і забирають мати ОСОБА_1 та дідусь ОСОБА_6 .

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по АСВП №61297618 від 20.07.2023 року за №44283/12 виданого старшим державним виконавцем другого відділу ДВС у м.Чернівці Шевляковою М.І., зазначено, що станом на 01.07.2023 року аліментний борг ОСОБА_2 становить 114691,83 грн.

Згідно рішення виконавчого комітету Сокирянської міської ради Чернівецької області за №815 від 01.06.2022, прийнято рішення згідно якого затверджено висновок виконавчого комітету Сокирянської міської ради як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи положення ст.ст.10-13 ЦПК України при вирішенні спору в межах заявлених вимог та відповідно до встановлених обставин справи на підставі доказів сторін суд застосовує закони України, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як зазначено у ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-12 від 27.02.1991 року та набрала чинності для України 27.09.1991 року, (надалі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У 6 принципі Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної асамблеї ООН від 20.11.1959р., учасником якої є Україна, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аналогічні норми закріплені у Сімейному кодексі України, зокрема, згідно ч.ч.1-5 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У ч.1 ст.9 Конвенції вказано, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно ст.14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема, згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Згідно ч.4 ст.164 СК України під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідно до ст.165 СК України мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Суд роз`яснює, що згідно ч.1 ст.166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.

Суд також роз`яснює, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав (ч.1 ст.169 СК України), якщо дитина не була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

У п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

При розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав відповідно до ч.ч.4-6 ст.19 СК України обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Як зазначено в Узагальненні Верховного Суду України практики розгляду судами справ, пов`язаних із позбавленням батьківських прав, поновлення батьківських прав, усиновленням, установленням опіки та піклування над дітьми від 11.12.2008 року суду слід витребовувати від органу опіки та піклування письмовий висновок відповідно до ч.5 ст.19 СК, а також суд може допитати представника цього органу в судовому засіданні. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Згідно ч.ч.3,4 ст.12, ч.1 ст.13, ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд приходить до висновку, про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки судом з достовірністю встановлено, що він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться матеріальним, моральним та духовним життям дитини, не цікавиться її навчанням та розвитком, що у сукупності суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ч.6 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн.

На підставі ст.ст. 3, 9, 18, 20, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набрала чинності для України 27.09.1991 року, Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної асамблеї ООН від 20.11.1959 року, ст.14 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.19,150,155,164-167,171,212 Сімейного кодексу України, ст.60 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», Узагальненням Верховного Суду України практики розгляду судами справ, пов`язаних із позбавленням батьківських прав, поновлення батьківських прав, усиновленням, установленням опіки та піклування над дітьми від 11.12.2008 року, керуючись ст.ст.2-4,7-13,17-19,76-82,89,90,92,95,141,247,258-259,263-265,268,272-273,280-284,288-289,352, 354-355, п.3 Прикінцевих положень, п.15.5. Перехідних положень ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , батьківських прав щодо його малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с.Сербичани Дністровського району Чернівецької області.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Роз`яснити, що батько, позбавлений батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: О.І.Суський