БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1539/23
Провадження № 2/497/572/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Висоцького С.О.,

за участю секретаря Войтової С.І.,

без участі сторін,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Болград цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її корить аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 20.04.2023 року до досягнення дитиною 23-х років.

Свої вимоги мотивує тим, що їх спільна з відповідачем донька ОСОБА_4 є студенткою 1-го курсу Пловдивського університету «Паїсій Хилендарський», освітньо-кваліфікаційний ступінь - бакалавр, денної форми навчання, за спеціальністю: «Лінгвістика з бізнес-адмініструванням». Дитина повністю знаходиться на утриманні позивачки, відповідач у добровільному порядку допомогу не надає. Тому вона вважає, що відповідач має сплачувати аліменти і звертається до суду на підставі ст.ст. 199-200 СК України.

Ухвалою суду від 18.07.2023 року було відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

14.08.2023 року відповідачем надано заяву, відповідно до якої, відповідач визнав позовні вимоги частково, заявивши про згоду сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500,00 грн. Також зазначив про розгляд справи за його відсутності.

В судове засідання сторони не з`явились, причин неявки не повідомили.

Розглянувши подані документи та матеріали, заяви сторін по справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано 18.05.2021 року на підставі рішення Болградського районного суду Одеської області № 497/323/2021.

Позивач та відповідач є батьками дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №10.

Згідно посвідчення №000258 від 27.07.2022 року, підписаної директором Пловдивського університету «Паїсій Хилендарський», ОСОБА_3 прийнята студенткою за спеціальністю «Лінгвістика з бізнес-адмініструванням» за освітньо-кваліфікаційним ступенем Бакалавр.

Сторони не заперечували, що дитина хоча і повноліття, але продовжує навчання на очній формі навчання в іншій країни, перебуває на утриманні матері, позивача по справі.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо своїх дітей, передбаченого ст.141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією ГА ООН від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 року.

Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу .

Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка).

Положеннями ст. 199 СК України закріплено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Так якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Вимогами ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

3. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати

Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.

При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність обов`язку щодо утримання дитини обох батьків, прожитковий мінімум для працездатної особи.

Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження.

Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17.

Згідно ч. 1 ст. 184 СК України Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відтак з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідач ОСОБА_2 є дієздатною, працездатною людиною. Згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області від 14.7.2023 року відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тобто має постійне місце реєстрації.

Враховуючи надані сторонами матеріали та докази, а також встановлені обставини та факти, суд дійшов висновку, що відповідач здатний надавати матеріальну допомогу доньці, яка продовжує навчання.

Матеріали справи не містять доказів на обґрунтування розміру заявленої позивачем суми стягнення аліментів 3000 гривень та можливості відповідача надавати матеріальну допомогу у такому розмірі.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд приймає до уваги, що відповідач визнав позовні вимоги частково, та згоден виплачувати аліменти в розмірі 2500, 00 грн. щомісячно.

Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 2 тієї ж статті СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Матеріали справи не містять доказів того, що позивач вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, що унеможливлює задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів з 23.04.203 року.

Відтак, визначаючи суму аліментів, враховуючи положення ст. 182 СК України, в тому числі матеріальне становище дитини, яка не працює, оскільки навчається на стаціонарі, матеріальне становище відповідача, враховує розмір витрат дитини на засоби індивідуальної гігієни, на харчування та на одяг тощо, та визначає їх у розмірі 2500 грн. щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною 23-рчного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , за умови продовження навчання.

У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд під час розгляду справи дослідив докази у справі та надав їм оцінку. Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 гривень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відтак, слід допустити до негайного виконання рішення суду про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.141, 182, 191, 198- 201 СК України, керуючись ст.ст.4, 10, 13, 76-83, 95, 133, 141, 206, 223, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час навчання у розмірі 2500,00 гривень (дві тисячі п`ятьсот гривень) щомісячно, починаючи з дати звернення до суду 10.07.2023 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до 20.04.2028 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 гривень.

Допустити до негайного виконання рішення суду у межах суми платежу аліментів за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя С.О.Висоцький