У Х В А Л А

Іменем України

24 жовтня 2023 рокусуддя Деснянського районного суду м. Києва Сенюта В.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, держави Російської Федерації в особі Посольства держави Російської Федерації в Іспанії про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням прав внаслідок військової агресії та окупацією Російською Федерацією частини території України, порушенням прав на мир та правомірну, добросовісну і кваліфіковану діяльність органів державної влади України в частині добросовісності, -

ВСТАНОВИВ:

До Деснянського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, держави Російської Федерації в особі Посольства держави Російської Федерації в Іспанії про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням прав внаслідок військової агресії та окупацією Російською Федерацією частини території України, порушенням прав на мир та правомірну, добросовісну і кваліфіковану діяльність органів державної влади України в частині добросовісності.

Відповідно до прохальної частини позовної заяви, позивач просить:

- стягнути з держави Російської Федерації на користь позивача в рахунок відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок експропріації Російської Федерації природних ресурсів Українського народу під час незаконної збройної агресії проти України в розмірі 24583718,34 грн. та моральної шкоди в розмірі 1259300 грн., а всього 25843018,34 грн.;

- стягнути з держави Україна 1 грн. моральної шкоди, завданої порушенням прав на мир та правомірну, добросовісну і кваліфіковану діяльність органів державної влади України в частині добросовісності.

Вивчивши письмові матеріали справи, суддя приходить до висновку про передачу цивільної справи за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва з наступних підстав.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно ч. ч. 17 ст. 28 Цивільного процесуального кодексу України позови про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб (в тому числі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок обмеження у здійсненні права власності на нерухоме майно або його знищення, пошкодження) у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру можуть пред`являтися також за місцем проживання чи перебування позивача.

Відповідно до змісту позовної заяви, остання не містить обґрунтування застосування позивачем правил альтернативної підсудності. Крім того, позивач не вказує на відшкодування шкоди, завданої внаслідок обмеження у здійсненні права власності на нерухоме майно або його знищення, пошкодження.

У зв`язку із викладеним, підстав для застосування правил альтернативної підсудності згідно ст. 28 ЦПК України - відсутні.

Відповідно до вимог ст. 378 ЦПК України прийняте судом рішення з порушенням правил територіальної підсудності є підставою для його скасування судом апеляційної інстанції з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Згідно п.1 ч. 1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

У відповідності до положень ч. ч. 1, 2 статті 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи те, що справа не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Деснянського районного суду м. Києва, позовна заява підлягає передачі для розгляду за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва за місцем знаходження відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 28, 31, 353, 354, 374 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, держави Російської Федерації в особі Посольства держави Російської Федерації в Іспанії про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням прав внаслідок військової агресії та окупацією Російською Федерацією частини території України, порушенням прав на мир та правомірну, добросовісну і кваліфіковану діяльність органів державної влади України в частині добросовісності - передати для розгляду за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали суду складено: 24.10.2023 року.

Суддя: В.О. Сенюта