Справа № 626/2191/23
Провадження № 2-др/626/12/23
УХВАЛА

24.10.2023 року м. Красноград Красноградський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді Рибальченко І.Г.

за участі секретаря Краєвої А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Штець Василя Михайловича про ухвалення додаткового рішення за позовом ОСОБА_1 до Регуіг Мессауда про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2023 року були задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до Регуіг Мессауда про розірвання шлюбу. Вирішено: розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований 10 серпня 2019 року Красноградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №84. Після розірвання шлюбу прізвище позивача " ОСОБА_4 " не змінювати. Вказане рішення суду не набрало законної сили.

17 жовтня 2023 року представник позивача адвокат Штець В.М. звернувся до суду із заявою про ухвалення у справі № 626/2191/23 додаткового рішення, оскільки судом при ухваленні рішення у справі про розірвання шлюбу не було вирішено з ким після розлучення проживатиме донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зокрема не вказано, що дитину після розірвання шлюбу залишити проживати з матір`ю.

На підставі ч. 4 ст. 270 ЦПК України, виклик сторін в судове засідання не здійснювався. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення у справі не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Встановлено, що сторони мають спільну доньку ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Частиною 1 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з рішенням суду від 02 жовтня 2023 року, судом встановлено, що ОСОБА_1 та Регуіг Мессауд проживають окремо, не ведуть спільне господарство і не підтримують подружніх стосунків тривалий час. Малолітня донька сторін ОСОБА_5 , 2021 року народження, проживає разом із позивачем, про що зазначено в позовній заяві. Спір щодо визначення місця проживання малолітньої дитини та про стягнення аліментів на її утримання між сторонами не виник.

З наведеного вбачається, що донька сторін ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , фактично проживає разом з матір`ю.

У зв`язку з вищевикладеним, оскільки сторони, в порядку ч. 1 ст. 160 СК України, самостійно досягли згоди щодо місця проживання дитини, то відсутні підстави для вирішення вказаного питання судом у зв`язку з відсутністю спору між сторонами.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18, за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у справі № 339/143/20 (провадження № 61-6809св21) від 22 грудня 2021 року, та окрім цього вказав, що зазначення у резолютивній частині рішення суду з ким дитина залишиться проживати, не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дитини, оскільки суд лише констатує, з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому місце її проживання. Одночасно Верховний Суд наголошує на тому, відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання дитини разом з ним за наявності підстав вважати, що це відповідатиме найкращим інтересам дитини.

Таким чином, позиція Верховного Суду свідчить про право суду вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Крім того, позивач за вказаною вимогою судовий збір не сплачував.

На даний час жодна особа не порушує, не заперечує та не оспорює права позивача на проживання разом з нею малолітньої доньки ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За таких обставин, підстав для ухвалення додаткового рішення, передбачених ст. 270 ЦПК України, судом не встановлено та подана заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 268, 270, 352, п. 2 ч. 1 ст. 353, ст. ст. 354, 355 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Штець Василя Михайловича про ухвалення додаткового рішення за позовом ОСОБА_1 до Регуіг Мессауда про розірвання шлюбу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя