ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7670/23 Справа № 216/350/22 Суддя у 1-й інстанції - Кузнецов Р.О. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №216/350/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 червня 2023року, ухвалене у складі судді Кузнецова Р.О., -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 28.07.2010 року. Від шлюбу у них народився син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є студентом денної форми навчання Національного університету «Одеська юридична академія» (далі НУ «ОЮА»), з терміном навчання з 01.09.2021 по 30.06.2025, факультет прокуратури та слідства (кримінальної юстиції). У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи від пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною 23 років.

Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 червня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила рішення суду скасувати та ухвали нове рішення про задоволення позовних вимог .

В обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення не врахував тих обставин, що син позивача проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.

Факт спільного проживання позивача разом зі своїм повнолітнім сином, за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується Договором оренди квартири та Актом ТОВ «Сітісервіс КР» від 17.06.2022, який міститься в матеріалах справи. Проживання ОСОБА_3 в гуртожитку в м. Одесі зумовлено навчанням на денній формі у вищому навчальному закладі та має тимчасовий характер.

Відповідач маючи змогу, протягом всього часу навчання повнолітнього сина, не надає йому жодної матеріальної допомоги. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, оскільки на період навчання вона немає самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги обох батьків.

Також скаржник звертає увагу, що відповідач не заперечував проти часткового задоволення позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що позивачем не надано належних доказів щодо матеріальних витрат на повнолітнього сина, пов`язаних з навчанням, не надано розрахункового документа, який би свідчив про сплату певних товарів, не надано розрахунку витрат для забезпечення життєдіяльності повнолітнього сина, у зв`язку з чим, суд дійшов вірного висновку, що заявлена вимога про стягнення аліментів у розмірі частини з усіх видів заробітку відповідача, не відповідає вимогам ст.199 СК України. Вважає, що розмір аліментів в сумі 15 000 грн. буде значно завищеним по відношенню до дійсних та реальних потреб забезпечення повнолітнього сина та поставить його в нерівні умови з позивачем щодо обов`язку утримання повнолітнього сина та призведе до її безпідставного збагачення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, в рішення суду без змін.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмовог провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи про стягнення аліментів.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 (а.с.10).

Відповідно до довідки НУ «Одеська юридична академія» №ВК-5 від 17.12.2021, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є студентом 1 курсу, група ФКЮ-1, факультету прокуратури та слідства (кримінальної юстиції) (бюджет) денної форми навчання НУ «ОЮА», термін навчання з 01.09.2021 по 30.06.2025 (а.с.11).

В листі НУ «ОЮА» № 488-6 від 10.05.2022 зазначено, що згідно наказу №417-6 від 10.03.2022 запроваджена дистанційна форма навчання з 14.03.2022 (а.с.47).

Відповідно до довідки про доходи №647 від 06.05.2022, ОСОБА_3 , дійсно навчається у НУ «Одеська юридична академія» ВНЗ 3 та 4 рівня акредитації, форма навчаня: безплатна стаціонар, навчається на факультету кримінальної юстиції, група ФКЮ-1, за період з 01.10.2021 року по 30.04.2022 року загальна сума доходу склала 10 911,92 грн. В грудні 2021 року сплачено відшкодування за гуртожиток в розмірі 2600 грн. за І семестр 2021-2022. Щомісячний розмір стипендії, як дитини учасника бойових дій, становить 1180,00 (а.с.48, 81).

Згідно наказу №1802-6 від 25.08.2022 року освітній процес у НУ «ДЮА» у 2022-2023 навчальному році з 01 вересня 2022 року розпочатов змішаному форматі з використанням дистанційних технологій згідно затверджених графіків освітнього процесу (а.с.134-137)

Відповідно до Акту від 17.06.2022 року складеного мешканцями будинку по АДРЕСА_2 та завіреного майстром ТОВ «Сітісервіс-КР» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 мешкають за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації (а.с.80).

Згідно довідки №62 від 27.06.2022 року ОСОБА_1 працює в ТОВ «СВ ТЕК» приватної форми власності на посаді організатора діловодства з 01 лютого 2022 року (а.с.84).

За договором оренди житлового приміщення від 20.10.2021, ОСОБА_1 винаймає житло за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.86).

Крім того, відповідно до заяви від 24.05.2023 позивачка повідомила суд, що вона перебуває за кордоном (а.с.32).

В довідці №61/11/257 від 09.11.2022 зазначено, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області з 13 липня 2020 року (а.с.163).

Згідно інформації Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області №01/87/3237 від 07.09.2022 ОСОБА_2 надано службове житлове приміщення, яке знаходиться в м.Долинська Кіровоградської області (а.с.139, 142-143).

Відповідно до довідки №61/17/84 від 22.09.2022 СБУ Управління в Кіровоградській області грошове забезпечення, яке нараховано ОСОБА_2 з січня по серпень 2022 року склала 351 318,21 грн. (а.с.140).

Відповідно до договору найму (оренди) житла №05/07 від 05.07.2022 за користування житлом сплачує орендну плату в розмірі 14 000 грн. (а.с. 165).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах справи відсутня інформація про спільне проживання позивача та її повнолітнього сина.

Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановленозаконом.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Дніпровського апеляційного суду від 07 червня 2023 року, під час вирішення питання про передачу справи за підсудністю до іншого суду, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 прожиає разом зі своїми дітьми в в тому числі й з ОСОБА_3 , в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за адресою: АДРЕСА_1 з жовтня 2021 року.

Таким чином, судом встановлено факт спільного проживання повнолітнього ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_1 за адресою фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим суд першої інстанції, дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , з тих підстав, що позивачем не надано доказів спільного проживання позивача та її повнолітнього сина та доказуванню не підлягає.

Відповідно до ст.198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати.

Відповідно до ч.1 ст.198 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, визначених у ст.183 цього Кодексу.

Частиною першою та другою ст.199 Сімейного кодексу України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно ч.3 ст.199 ЦПК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Так, згідно ч.1 ст.200 СК України, при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, суд враховує обставини, зазначені у ст.182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Забезпечення ж його утримання на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на батьків (ст.180 СК України).

Згідно з п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, на час звернення позивача до суду з даним позовом, повнолітній ОСОБА_3 самостійного заробітку не має, оскільки навчається на денному відділенні у НУ «Одеська юридична академія», у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.

Крім того, з відзиву на апеляційну скаргу вбачається, що відповідач ОСОБА_2 не заперечує проти необхідності надання ним матеріальної допомоги повнолітньому сину, проте, в розмірі 3000 гривень або 1/20 частини з усіх видів його заробітку (доходу).

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

За змістом ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріального допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, а також з врахуванням можливостей самої повнолітньої дочки (сина) нести таке утримання.

Згідно довідки №62 від 27.06.2022 року ОСОБА_1 працює в ТОВ «СВ ТЕК» приватної форми власності на посаді організатора діловодства з 01 лютого 2022 року (а.с.84).

Відповідно до довідки №61/17/84 від 22.09.2022 СБУ Управління в Кіровоградській області грошове забезпечення, яке нараховано ОСОБА_2 з січня по серпень 2022 року склала 351 318 грн. 21 коп. (а.с.140).

З урахуванням всіх обставин встановлених в судовому засіданні, щодо матеріального становища сторін, відсутності інших дітей, дослідивши можливості надання утримання батьком, матір`ю, враховуючи безоплатність навчання, отримання повнолітнім ОСОБА_3 соціальної стипендії, суд, за своїм внутрішнім переконанням вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням наданого відзиву ОСОБА_2 , в якому він погоджується з необхідністю надання матеріальної допомоги повнолітньому сину, який продовжує навчання, суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на повнолітнього сина, що продовжує навчання у розмірі 1/10 частини з усіх видів його заробітку (доходу), що встановить баланс між обов`язком відповідача по сплаті аліментів та права повнолітньої дитини на отримання матеріальної допомоги на період навчання.

Стаття 191 Сімейного кодексу Українипередбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

У відповідності до ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції, на підставі п.1, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, - скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У ч.6 ст.141 ЦПК України зазначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином з ОСОБА_3 на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 992,40 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 1488, 60 грн., що в сумі становить 2481 грн.

Керуючись ст.ст.367, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 червня 2023року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в розмірі 1/10 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно.

Стягнення аліментів розпочати з 27 січня 2022 року і проводити до закінчення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчання у НУ «Одеська юридична академія», але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Допустити негайне виконання рішення в межах місячного платежу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір за подання позовної заяву та апеляційної скарги в розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді: