Номер провадження 2-о/754/463/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2023 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Грей О.П.

заявниці ОСОБА_1

представника заявниці ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_3 . Вимоги заяви обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 є її рідною дочкою. Заявник разом з дочкою ОСОБА_3 , а також молодшою дочкою ОСОБА_4 та онукою ОСОБА_5 проживають у квартирі АДРЕСА_1 . Вказана квартира належить на праві власності заявниці та її дочці ОСОБА_3 , яка, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, систематично вчиняє відносно заявниці домашнє насильство, висловлюється брутальною лайкою, погрожує вигнати з квартири, застосовує фізичне та психологічне насильство, погрожує позбавити життя. Постановами Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_3 притягувалася до адміністративної відповідальності за ст.. 173-2 КпАП України. Відносно ОСОБА_3 був винесений терміновий заборонний припис, але і після цього остання своєї поведінки не змінила. Через постійні побиття, образи та погрози заявник вимушена залишати місце постійного проживання. На підставі викладеного заявниця звертається до суду з даною заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , в якому визначити тимчасові обмеження її прав відносно ОСОБА_1 , строком на 6 (шість) місяців з наступними заборонами, а саме:

- заборонити ОСОБА_3 наближатися ближче ніж на 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 , а саме до будинку АДРЕСА_2 ;

- заборонити ОСОБА_3 перебувати з ОСОБА_1 у місці спільного проживання, а саме у квартирі АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися з ОСОБА_1 ;

- заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

У судовому засіданні заявниця та представник заявниці підтримали заявлені вимоги, просили їх задовольнити.

Заінтересована особа у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила.

Відповідно до ч. 1 ст. 3505 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі.

Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Вислухавши пояснення заявниці, представника заявниці, допитавши свідка, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, заінтересована особа ОСОБА_3 є рідною дочкою заявниці ОСОБА_1 , що підтверджується письмовими доказами.

Заявник разом з дочкою ОСОБА_3 , а також молодшою дочкою ОСОБА_4 та онукою ОСОБА_5 проживають у квартирі АДРЕСА_1 . Вказана квартира належить на праві власності заявниці та її дочці ОСОБА_3 , що підтверджується правовстановлюючими документами на квартиру.

ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, систематично вчиняє відносно заявниці домашнє насильство, висловлюється брутальною лайкою, погрожує вигнати з квартири, застосовує фізичне та психологічне насильство, погрожує позбавити життя.

Вперше домашнє насильство відносно заявниці з боку дочки було вчинено 07.06.2023 року, що підтверджується постановою Деснянського районного суду м. Києва.

12.07.2023 року ОСОБА_3 повторно вчинила домашнє насильство відносно заявника, що стало підставою для винесення відносно ОСОБА_3 термінового заборонного припису строком на 10 діб, із забороною на вхід та перебування у місці проживання заявника, зобов`язано залишити місце проживання заявника та заборонено у будь-який спосіб контактувати з заявником.

Після винесення термінового заборонного припису ОСОБА_3 своєї поведінки не змінила, проводжувала вчиняти відносно заявника та її молодшої доньки психологічне та фізичне насильство.

17.07.2023 року ОСОБА_3 за місцем постійного проживання заявника знову вчинила домашнє насильство відносно своєї сестри ОСОБА_4 , що стало підставою для складання відносно ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення за ст.. 173-2 КпАП України.

У подальшому постановами Деснянського районного суду м. Києва від 28.08.2023 року та від 14.09.2023 року ОСОБА_3 була притягнута до адміністративної відповідальності за ст.. 173-2 КпАП України.

Через постійні побиття, образи та погрози заявник вимушена залишати місце постійного проживання. ОСОБА_3 постійно погрожує заявнику вбивством або завданням тілесних ушкоджень, агресивні дії з її боку носять сталий характер.

Крім того, вчинення ОСОБА_3 щодо заявника домашнього насильства відбувається на очах малолітньої онуки заявника ОСОБА_5 , яка є дитиною, позбавленою батьківського піклування, через систематичне зловживання алкогольними напоями її матір`ю ОСОБА_3 . Опікуном дитини є ОСОБА_4 .

Відповідно до вимог ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитини (діти).

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема:

- домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь;

- психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі д дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

- фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання,а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Звертаючись до суду з вимогами про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_3 , заявниця обґрунтувала заявлені вимоги тим, що остання вчиняє щодо неї фізичне та психологічне насильство.

Даний факт знайшов своє підтвердження під час розгляду справи по суті, був доведений належними письмовими доказами, наявними у матеріалах справи, зокрема, зверненнями заявниці до правоохоронних органів, судовими рішеннями, показами свідка ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3)взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Правилами глави 13 ЦПК України визначено, що розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а правилами ст. 294 цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно із ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

З огляду на встановлені судом обставини щодо наявності фізичного та психологічного насильства з боку ОСОБА_3 , нанесення нею тілесних ушкоджень заявниці, суд вважає, що заявниця, як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Зважаючи на викладене вище, вимоги діючого законодавства та з урахуванням встановлених по справі обставин, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 є підставною та обґрунтованою, а тому такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 350-1-350-8 ЦПК України, Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству", -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису - задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , в якому визначити тимчасові обмеження її прав відносно ОСОБА_1 , строком на 6 (шість) місяців з наступними заборонами, а саме:

- заборонити ОСОБА_3 наближатися ближче ніж на 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 , а саме до будинку АДРЕСА_2 ;

- заборонити ОСОБА_3 перебувати з ОСОБА_1 у місці спільного проживання, а саме у квартирі АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися з ОСОБА_1 ;

- заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Копію рішення направити до Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві для взяття ОСОБА_3 на профілактичний облік та до Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Оскарження судового рішення не зупиняє його виконання.

Заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Заінтересована особа - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлений 23 жовтня 2023 року.

Суддя О.В.Лісовська