Справа №173/1712/23
Провадження №2-о/173/53/2023
У Х В А Л А

іменем України

16 жовтня 2023 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

За участю: заявника ОСОБА_1

представника заявника - адвоката Муравської О.М.

заінтересованої особи ОСОБА_2 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами окремого провадження в місті Верхньодніпровську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Перший відділ Кам`янського РТЦК та СП, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення юридичного факту спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків,-

ВСТАНОВИВ:

14.06.2023 року до суду звернувся заявник, ОСОБА_1 , із заявою про встановлення факту спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків, заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16.06.2023 року відкрите провадження у справі та справа призначена до розгляду у за правилами окремого провадження з викликом учасників розгляду справи на 12.09.2023 року .

12.09.2023 року в судовому засідання оголошена перерва до 16.10.2023 року, в якості заінтересованої особи до участі в розгляді справи залучена ОСОБА_3 .

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

16.10.2023 року у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини ухвали

Згідно поданої заяви заявник просить встановити факт спільного проживання його з його батьком, ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків по день смерті ОСОБА_4 .

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на наступне: їхня сім`я, а саме: батько - ОСОБА_4 , мати- ОСОБА_2 , він - ОСОБА_1 і сестра ОСОБА_5 проживали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 .

Батьками була придбана для нього квартира за адресою: АДРЕСА_2 і він був зареєстрований в даній квартирі 20.07.2017 року. Проте і надалі продовжував проживати із батьками, в тому числі і зі своїм батьком. Разом з батьком вони спільне господарство, розподіляючи отримані грошові кошти на майнові потреби, в тому числі на утримання квартири, додаткові витрати.

Він з початку отримання власних зароблених коштів допомагав батькам, таким чином у них був сформований спільний бюджет, після обговорення з батьком, ним був придбаний автомобіль для потреб матері.

Після введення воєнного стану на території України, його батько, ОСОБА_4 , вступив до лав ЗСУ.

В подальшому ним був придбаний автомобіль для батька, для допомоги в його виконанні військового обов`язку.

Після початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України та окупації частини України, з квітня 2022 року, він надав свою квартиру для проживання тимчасово переміщених осіб з Луганської області , що підтверджує неможливість його проживання за адресою реєстрації.

ІНФОРМАЦІЯ_2 його батько, ОСОБА_4 , загинув при виконанні бойового завдання. Ним було здійснено організацію та проведення процедур по похованню батька.

Ним було здійснено подання документів для призначення частки одноразової грошової допомоги, як сину загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 у період дії воєнного стану старшого солдата, ОСОБА_4 . Розглянувши подані ним документи Комісія дійшла висновку про повернення на доопрацювання документів оскільки за поданими документами про місце реєстрації сина неможливо встановити, що він проживав разом зі своїм батьком, вів з ним спільне господарство і мав взаємні права та обов`язки. Таким чином йому були повернуті документи на доопрацювання так як він не може підтвердити факт спільного проживання з батьком за адресою його реєстрації, що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи.

Заінтересована особа, представник Першого відділу Кам`янського РТЦК та СП в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заінтересована особа. ОСОБА_2 , в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заявлених вимог, пояснивши, що заявник є її сином і її загиблого чоловіка, ОСОБА_4 . Син проживав весь час разом з ними та вів з ними спільне господарство, вони мали спільний бюджет та взаємні права і обов`язки. Ними була придбана квартира для сина. Оскільки останній мав дівчину та мав намір створити свою сім`ю, але відносини з дівчиною у сина не склались, тому він у придбаній квартирі не проживав, лише був там зареєстрований, а продовжував проживати разом з ними. Син допомагав їм по господарству, займався благоустроєм дачного будинку. Коли батько загинув всі затрати та організацію поховання здійснив син, оскільки вона на той час була за кордоном.

Заінтересована особа, ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилась, подавши клопотання про розгляд справи за її в відсутності та надала письмові заперечення відповідно до яких просила відмовити у задоволенні заявлених вимог. Заперечення обґрунтовувала тим, що заявник не проживав із її сином ОСОБА_4 , за вказаною в заяві адресою, оскільки з моменту, коли його призвали на строкову службу в Національну Гвардію України в 2019 році онук проходив службу в м. Києві. Там же він і проживав у військовій частині. По закінченню військової служби відразу уклав контракт і по цей час проходить військову службу у Національній Гвардії України у військовій частині. Постійно живе за місцем дислокації військової частини у м. Києві, тому ні за яких обставин, ні фактично, ні фізично не міг проживати разом із її сином у м. Верхньодніпровську та вести з ним спільне господарство. Заявник фактично відокремився від сім`ї її сина ще в 2017 році, коли на його ім`я була куплена квартира. Заявник вселився в неї та зареєструвався за даною адресою.

Вислухавши учасників, розгляду справи, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», встановлено що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови. виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 грн., яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». В ст.16-1Закону України «Про соціальнийі правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» міститься перелік осіб які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).

В судовому засіданні встановлено, що зі змісту заяви ОСОБА_1 , вбачається спір про право на отримання одноразової грошової допомоги, яка виплачується відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Матеріали справи містять достатньо даних, з яких вбачається, що існує спір про право, оскільки одноразова грошова допомога розподіляється рівними частками на всіх отримувачів. В судовому засіданні встановлено, що із заявами про отримання вищевказаної допомоги звернулись дружина загиблого, двоє його дітей, в томуу числі заявник та мати загиблого ОСОБА_4 .. Матір загиблого заперечує право заявника на отримання одноразової грошової допомоги, таку саму позицію займає Міністерство оборони України тому суд приходить до висновку, що у даній справі наявний спір про право, а це виключає можливість розгляду заяви ОСОБА_4 , в порядку окремого провадження.

Відповідно до ч.1 ст.ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законами України.

Статтею 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Процесуальний закон передбачає умови, за яких в окремому провадженні можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, зокрема: факти, що підлягають установленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.293 ЦПК).

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Такий правовий висновок висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 320/948/18.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, поняття "спір про право" пов`язане виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також не доведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів не може бути й спору про право.

Спори щодо розміру грошової допомоги та права на її відшкодування між особами, які претендують на такі виплати та органом, який проводить їх нарахування та виплату розглядаються судами в позовному провадженні за загальними правилами (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2020 року у справі №140/2178/15-ц (провадження №61-9869св20), постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року у справі №295/3547/21 (провадження №61-10600св21).

Подібні висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 13 жовтня 2021 року в справі № 159/858/20 (провадження № 61-1633св21), від 12 січня 2022 року в справі № 227/2188/21 (провадження № 61-18156 св21) та від 24 червня 2022 року в справі № 337/3395/21 (провадження № 61-21062св21).

Аналогічні правові позиції висловлені Дніпровським апеляційним судом в справах № 428/8569/21 Постанова від 13.12.2022 року та № 206/3310/22 Постанова від 19.01.2023 року.

Відповідно до ч.6 ст.294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно ч.4 ст.315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду.

За даних обставин суд вважає, що заяву ОСОБА_1 , слід залишити без розгляду у зв`язку з тим, що має місце спір про право. Та роз`яснити заявникові про його право на вирішення даного спору в порядку позовного провадження.

Керуючись ст.ст. 255, 293, 294 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , заінтересовані особи: Перший відділ Кам`янського РТЦК та СП (юридична адреса: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , про встановлення факту спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків - залишити без розгляду.

Роз`яснити заявникові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , його право подати позовну заяву на загальних підставах у порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасники справи, яким ухвала не була вручена у день її проголошення або складання, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення їм відповідної копії ухвали.

Повний текст ухвали складений 21.10.2023 року

Суддя Петрюк Т.М.

Направлена до ЄДРСР: 23.10.2023 року

Дата набрання законної сили: 01.11.2023 року