Справа №303/1446/23
2/303/768/23
Ряд. стат. звіту - 43

РІШЕННЯ
20 жовтня 2023 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в особі головуючого-судді Куцкір Ю.Ю.
за участю секретаря судового засідання Славич М.В.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я фізичної особи, -
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я фізичної особи.
Позов мотивований тим, що 26.12.2021 року о 19 год. 30 хв., водій ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи транспортним засобом марки «Audi», моделі «A6 Quattro 2.8», реєстраційний номер НОМЕР_1 (Угорської реєстрації), рухаючись з боку вул.Ференца Ракоці с.Серне Берегівського району, в напрямку с.Чомонин Ужгородського району, не забезпечив безпеку дорожнього руху та грубо порушив вимоги ПДР України, а також не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого допустив наїзд на малолітніх пішоходів ОСОБА_5 і ОСОБА_2 , які в той час стояли на правому краю дороги. Внаслідок зазначеної ДТП ОСОБА_5 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди, а інший ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких ушкоджень, як небезпечних для життя в момент виникнення.
Вироком Мукачівського міськрайонного суду від 16.06.2022 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, а також на даний час продовжується апеляційний розгляд справи.

Отже, внаслідок отриманих травм від ДТП потерпілому ОСОБА_2 , в інтересах якого діє його мати ОСОБА_1 , було завдано шкоду. Так, потерпілий ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП Обласна дитяча лікарня Закарпатської обласної ради з 26.12.2021 року по 04.01.2022 року з діагнозом: перелом тіла стегнової кістки справа, відкрита рана (не уточнених частин кульшового суглоба та стегна), сполучена з переломом, поверхнева травма голови, садно. Дитина була вимушена проходити стаціонарне лікування з оперативним втручанням, витерплювати болісні лікувальні та діагностичні процедури, отримувати неприємне медикаментозне лікування.

Таким чином, потерпілому ОСОБА_2 було завдано фізичної болі та страждання, які довелося пережити йому впродовж цілого періоду лікування. Так, 26.12.2021 року було проведено хірургічну операцію монтаж системи скелетного витягу за бугристість правої в/гомілкової кістки, ПХО рани правого стегна, а також 28.12.2021 року було проведено іншу хірургічну операцію відкрита репозиція та МОС правої стегнової кістки ТЕС перкутанно. Тривалий час після ДТП дитина вимушена була ходити на милицях та уникати навантаження на праву ногу, що викликало необхідність пристосовуватися до негативних умов існування, та спричиняло потерпілому відчуття безпорадності та пригніченості. Також зважаючи на те, що наїзд автомобіля на ОСОБА_2 відбувся раптово, дитина тривалий час після ДТП була змушена долати страх перебуваючи на вулиці. Крім цього, ОСОБА_2 одночасно став очевидцем ДТП із смертельним наслідком, адже внаслідок ДТП ОСОБА_6 помер. Без сумніву, що подія ДТП, відбилася на його психологічному стані.

Отже, з врахуванням викладеного, представник позивача просить суд стягнути із відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 100 000 гривень.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.06.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Також вказаною ухвалою відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

У свою чергу, відповідач ОСОБА_4 відзив на позовну заяву не подав.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу.

Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 18.03.2022 року прокурором Берегівської окружної прокуратури Борис В.І. затверджено Обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, відомості про яке 27.12.2021 року внесено до ЄРДР за №0000521.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26.12.2021 року о 19 год. 30 хв., водій ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи транспортним засобом марки «Audi», моделі «A6 Quattro 2.8», реєстраційний номер НОМЕР_2 (Угорської реєстрації), рухаючись з боку вул.Ференца Ракоці с.Серне Берегівського району, в напрямку с.Чомонин Ужгородського району, не забезпечив безпеку дорожнього руху та грубо порушив вимоги ПДР України, а також не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого допустив наїзд на малолітніх пішоходів ОСОБА_6 і ОСОБА_2 , які в той час стояли на правому краю дороги. Внаслідок зазначеної ДТП ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди, а інший ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких ушкоджень, як небезпечних для життя в момент виникнення (а.с. 16-21).

Вироком Мукачівського міськрайонного суду від 16.06.2022 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України та призначено йому покарання у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобами на строк 10 років (а.с. 64-68).

Із Виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_2 №7317 слідує, що останній 26.12.2021 року в результаті ДТП отримав тілесні ушкодження: перелом тіла стегнової кістки з права, відкрита рана (не уточнених частин кульшового суглоба та стегна), сполучена з переломом, поверхнева травма інших частин голови, садно (а.с. 69, 70).

Згідно Свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 04.12.2013 року батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_7 і ОСОБА_1 (а.с. 71).

Дані правовідносини регулюються нормами ЦК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (п.1 ч.1 статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату.

Як зазначається в Ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.05.2016 року по справі №607/18544/14-ц шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела, а завдана ним моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, у тому числі якщо шкоду завдано смертю фізичної особи.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Отже, обов`язок доведення вини, власника або володільця джерела підвищеної небезпеки покладено саме на власника або володільця джерела підвищеної небезпеки. Така правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2018 року № 61-44173св18 (справа №336/3665/16-ц).

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 03.04.2019 року №61-10154св18 (справа №355/812/17), власник (володілець) джерела підвищеної небезпеки відповідає за шкоду без врахування вини та може бути звільнений від такої відповідальності лише за спричинення шкоди за наслідками непереборної сили або умислу потерпілого на завдання самому собі цієї шкоди.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що завданням тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_2 відбулось внаслідок ДТП через порушення відповідачем ОСОБА_4 правил дорожнього руху України, а отже відповідач повинен нести відповідальність за моральну шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, незалежно від наявності його вини.

Розмір відшкодування моральної шкоди повинен бути максимально адекватним завданій шкоді. Суд приймає до уваги, що малолітній ОСОБА_2 проходив стаціонарне лікування з двома оперативними втручаннями, витерплював болісні лікувальні та діагностичні процедури, значний період часу вимушений був ходити на милицях, чим самим спричиняло йому відчуття безпорадності та пригніченості, а отриманий фізичний біль носив триваючий характер лікування.

Тому суд, з урахуванням принципу розумності і співмірності, дійшов висновку про заявлений розмір позовних вимог відповідає зазначеним принципам, а тому позов є обгрунтований та такий, що підлягає до задоволення.

Що стосується стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то суд приходить до наступного.

Статтею 59 Конституції України гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно із ч.1, ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Статтею 141 ЦПК України передбачено розподіл судових витрат між сторонами. Так, судовий збір покладається на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

У свою чергу, суд враховує позицію Верховного Суду, який зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Так, представник позивача в позовній заяві зазначив суму судових витрат в суді першої інстанції у розмірі до 25 000 гривень, однак для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу не було подано жодного документа.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, адвокатом були надані послуги у даній справі, однак без зазначення витраченого часу та вартості однієї години таких послуг, що позбавляє суд визначити обґрунтування представника відповідача щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі саме до 25 000 гривень.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, а також зміст та обсяг наданих послуг, розмір відшкодування, заявлений представником відповідача є явно завищеним та таким, що підлягає зменшенню. Враховуючи викладене, а також фактичний обсяг виконаної роботи та її незначну складність, суд вважає розумно обґрунтованими заявлені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 гривень, які підлягають компенсації із відповідача ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 2, 19, 23, 34, 42, 48, 51, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 23, 1167, 1168, 1187 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ :

Стягнути із ОСОБА_4 на користь малолітнього ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі - 100 000 (сто тисяч) гривень.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь малолітнього ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 судові витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 1 073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 копійок на наступні реквізити: отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 20.10.2023 року.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір