УХВАЛА

Іменем України

25.10.2023 Справа №607/20498/23 Провадження № 2-о/607/546/2023

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновська І.В. під час вирішення питання про прийняття до розгляду заяви ОСОБА_1 , особа, стосовно якої розглядається справа, ОСОБА_2 , заінтересована особа Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна

УСТАНОВИЛА:

23.10.2023 ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Сампара Н.М., через систему «Електронний суд» подав до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області заяву, у якій просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним та призначити опікуном останнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ознайомившись зі змістом заяви та доданих до неї документів, доходжу такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Заява про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна повинна відповідати як загальним вимогам, передбаченим у ст. 175, 177 ЦПК України, так і спеціальним, які передбачені главою 2 розділу ІV ЦПК України.

Так, зі змісту заяви вбачається, що дана заява подана ОСОБА_1 , який вказав, що не є членом сім`ї ОСОБА_2 , однак в останнього відсутні родичі, які могли б здійснювати за ним догляд, а тому такий обов`язок фактично взяв на себе заявник.

Разом з тим відповідно до ч. 3 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Даний перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

При цьому коло близьких родичів, які можуть звертатися до суду з заявою про визнання фізичної особи недієздатною у статті 296 ЦПК України не визначено.

Згідно з абз. 5 п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Такий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 31.03.2020 у справі № 205/4245/17.

Разом з тим до заяви не додані документи, з яких можливо було б встановити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є членом сім`ї чи близьким родичем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Докази того, що заявник та ОСОБА_2 постійно спільно проживають та ведуть спільне господарство, що давало б підстави визначити їх як членами сім`ї, суду не надані. Сама по собі довідка від 04.10.2023 про проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , зазначених вище обставин не підтверджує. При цьому згідно з інформацією з Єдиного державного демографічного реєстру зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 є с. Кобзарівка Тернопільського (раніше Зборівського) району Тернопільської області.

Таким чином системний аналіз зазначених вище норм законодавства та наданих суду документів не підтверджує, що ОСОБА_1 є членом сім`ї ОСОБА_2 чи його близьким родичем, незалежно від їх спільного проживання, а відтак і особою, уповноваженою на звернення до суду з даною заявою.

Суд зауважує, що у разі відсутності членів сім`ї та близьких родичів, які могли б звернутися до суду за захистом прав ОСОБА_2 , уповноваженим заявником у такому випадку є орган опіки та піклування.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відтак, оскільки нормами ЦПК України не передбачено повернення заяви, яка подана в порядку окремого провадження, в даному випадку підлягають застосуванню за аналогією положення ЦПК України щодо повернення позовної заяви.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадку, коли заяву не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

З урахуванням викладеного доходжу висновку, що заява ОСОБА_1 про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна подана особою, яка не належить до переліку осіб, визначених у ч. 3 ст. 296 ЦПК України, а тому підлягає поверненню заявнику.

При цьому повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 10, 175 ч. 2, 185 ч. 4, 258-261, 293, 294, 296, 353, 354 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву з доданими до неї документами ОСОБА_1 , особа, стосовно якої розглядається справа, ОСОБА_2 , заінтересована особа Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяІ. В. Марциновська