КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи 761/4516/22
Головуючий у суді першої інстанції: Саадулаєв А.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України у місті Києві, Державної казначейської служби України, третя особа: Київська міська прокуратура про відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 24 липня 2023 року,

встановив:

у лютому 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив зобов`язати відповідача спростувати поширену про нього недостовірну інформацію та стягнути моральну шкоду в розмірі 1 131 000 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 24 липня 2023 року справу було передано на розгляд до Деснянського районного суду м. Києва.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до Шевченківського районного суду міста Києва, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвалу суду про передачу справи на розгляд до іншого суду розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи питання про передачу справи до іншого суду, суд першої інстанції виходив з того, що спір виник з приводу нерухомого майна, а саме квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка територіально знаходиться у Деснянському районі міста Києва.

У своїй апеляційній скарзі позивач посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що даний спір має бути розглянуто за правилами виключної підсудності, оскільки він не стосується нерухомого майна.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач при зверненні до суду з позовом вказував, що відповідачем було завдано йому моральної шкоди внаслідок розповсюдження про нього інформації, яка є недостовірною, а також внаслідок рішень, дій та бездіяльності в ході здійснення досудового розслідування в кримінальному провадженні щодо незаконний дій відносно квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

За загальним правилом підсудності позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, а до юридичних осіб - за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (ст. 27 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Нерухоме майно є особливим об`єктом права власності, оскільки наділене специфічними рисами - сталий зв`язок із землею, особлива цінність, неможливість переміщення без знецінення та зміни її призначення. Майнове право на об`єкт нерухомості є складовою частиною такого майна, як об`єкта цивільних прав.

Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Отже, словосполучення «із приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18, провадження № 12-73гс20.

В даному випадку зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 не вбачається виникнення між ним та відповідачем спору з приводу квартири, як про те зазначив суд першої інстанції, тоді як позивач звернувся за захистом своїх порушених прав шляхом відшкодування йому моральної шкоди.

Саме по собі посилання ОСОБА_1 на те, що відповідачем допущено бездіяльність в ході здійснення розслідування протиправних дій щодо його квартири, не свідчить про те, що даний позов виник з приводу цього нерухомого майна.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

В ст. 23 ЦК України закріплено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В даному випадку позивач при зверненні до суду з позовом просив про спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, вимог щодо нерухомого майна не заявляв, а тому даній спір має бути розглянутий за загальними правилами підсудності.

Статтею 379 ЦПК України визначено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 24 липня 2023 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді