Номер провадження 2-о/205/240/23
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

20 жовтня 2023 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Остапенко Н.Г., ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , орган опіки та піклування Адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради, орган опіки та піклування Криничанської селищної ради, про встановлення факту перебування на утриманні,-

ВСТАНОВИВ:

17.10.2023 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , орган опіки та піклування Адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради, орган опіки та піклування Криничанської селищної ради, про встановлення факту перебування на утриманні.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду (ч. 3 ст. 294 ЦПК України).

Як роз`яснено у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту. Недотримання обов`язкових вимог до змісту заяви є перешкодою до відкриття провадження у справі.

При прийнятті до свого провадження заяви, поданої в порядку окремого провадження, суддя вирішує питання відповідності її вимогам розділу IV «Окреме провадження» ЦПК України, а також загальним вимогам до заяви, передбаченим ст. 175 ЦПК України.

Дослідивши зміст поданої заяви та додані до неї документи, вважаю, що заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177, 318 ЦПК України та має недоліки, що перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

У відповідності до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема, встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно ч. 1 ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт.

Згідно із ч. 2 ст. 318 ЦПК України до заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

У порушення вищезазначених вимог, заявником не зазначено мету встановлення факту встановлення факту перебування на утриманні, не залучено відповідну заінтересовану особу.

Згідно із ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

До заяви ОСОБА_1 такого доказу долучено не було.

Позивач вказує, що він звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Однак, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №545/1149/17 (провадження №14-730цс19) зазначено, що відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Отже, враховуючи постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №545/1149/17, заявник не звільняється від сплати судового збору, оскільки вимога про встановлення факту перебування на утриманні не відносяться до таких, які пов`язані з порушенням прав ОСОБА_1 як учасника бойових дій.

За подання заяви заявник має сплатити судовий збір у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір», тобто 536,80 грн. за наступними реквізитами: Отримувач коштів: ГУК у Дніпропетровській області/Новокодацький район/22030101; код отримувача: 37988155; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); МФО: 899998; р/о: UA0004633; код класифікації доходів бюджету: 22030101; призначення платежу: судовий збір, за заявою (ПІБ чи назва установи, організації, підприємства), Ленінський районний суд м. Дніпропетровська .

Також, у порушення п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України заява не містить попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які заявник поніс або які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно із п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України заява повинна містити підтвердження заявника про те, що нею не подано іншої заяви з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку, що заяву слід залишити без руху.

Для усунення недоліків заявнику необхідно надати суду виправлену заяву з зазначенням мети встановлення факту та з відповідними меті заінтересованими особами відповідно до кількості учасників справи, підтвердження оплати судового збору, підтвердження заявника про те, що нею не подано іншої заяви з тим самим предметом та з тих самих підстав, а також попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які заявник поніс або які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Суддя роз`яснює заявнику, що відповідно до ч.3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 та 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , орган опіки та піклування Адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради, орган опіки та піклування Криничанської селищної ради, про встановлення факту перебування на утриманні залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Роз`яснити заявнику, що у разі не усунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, така заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Г. Остапенко