Справа № 211/3469/23
Провадження № 2/211/1827/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Сарат Н.О.,

при секретарі Зоріній С.М.,

у відсутність сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з первісним позовом до ОСОБА_2 про збільшення розмірі аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 04 вересня 2018 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В період спільного проживання у шлюбі у нас народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 жовтня 2021 року шлюб між ними був розірваний.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 жовтня 2020 стягнуті з відповідача, на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття на її користь.

Станом на 27.10.2022 року виникла заборгованість зі сплати аліментів.

07 квітня 2022 року син отримав інвалідність віком до 18 років, що підтверджується висновком № 36.

Дитина проживає разом з нею, батько проживає окремо, не цікавиться самопочуттям дитини, у догляді за сином не приймає участі, син повністю перебуває на її утриманні.

Після отримання сином інвалідності, періодично лікарями здійснюються призначення лікарських засобів для підтримання здоров`я дитини, що в свою чергу тягне за собою великі фінансові затратити.

У зв`язку з чим, просила суд змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 14/ частини на 1/3 частину усіх видів заробітку ( доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою. В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначив, що на даний час склалися обставини, що не дозволяють йому сплачувати аліменти у розмірі частини всіх видів його заробітної плати на утримання сина ОСОБА_3 , так як у нього суттєво змінився сімейний стан. Так, 24.03.2022 року між ним та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них у шлюбі народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

До того ж, 27.06.2023 року ОСОБА_4 взята на облік за вагітністю в консультаційно-діагностичному центрі КНП «Криворізький перинатальний центр зі стаціонаром» КМР. Станом на 12.07.2023 року термін вагітності становить 28 тижнів.

У зв`язку з суттєвими сімейним змінами в сімейному стані, просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з частини заробітку ( доходу) на 1/6 частину заробітку ( доходу ), до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 07 серпня 2023 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів прийнято до свого провадження та об`єднати в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

16.07.2023 року від представника ОСОБА_2 адвоката Федосова М.М. до суду надійшов відзив на позовну заяву. В задоволенні позову ОСОБА_1 просив відмовити в повному обсязі, оскільки позивач не довела належними та допустими доказами необхідність збільшення аліментів.

У судове засідання сторони не з`явилися, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач за первісним позовом ОСОБА_1 на своїх позовних вимогах наполягає в повному обсязі.

Представник ОСОБА_2 до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в задоволенні первісного позову просив відмовити, зустрічний позов задовольнити в повному обсязі.

Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Як встановлено судом, сторони по справі є батьками малолітнього: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( а.с. 7 копії свідоцтва про народження).

Судовим наказом Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.10.2020 року стягувато із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ; відповідно до вимог статей 180, 182, 191, 183 СК України, статей 160-164, 167-172,430 ЦПК України, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, починаючи стягнення з 12 жовтня 2020 року, на користь матері дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ( а.с. 10).

Відповідно до медичного висновку № 36 від 07 квітня 2022 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 призначено інвалідність до 07 квітня 2027 року ( а.с. 9).

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-3 статті 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17 травня 2017 року N 2037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку".

У частині третій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов?язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб?єктивних прав та обов?язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості.

Законом України від 03 липня 2018 року N 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Вказаний висновок щодо застосування норм права викладено у Постанові Верховного Суду у складі Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі N 632/580/17 та у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі N 682/3112/18.

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 62 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є Конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і ст. 12 ЦПК України.

На суд покладається обов`язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивачем за первісним позовом, відповідно до вимог ст.ст. 12,81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту погіршення її матеріального стану, як і не надано доказів зміни матеріального стану відповідача та можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж визначеному у судовому наказі Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.10.2020 року.

Обґрунтування позовної заяви про те, що відповідно до ст. 192 СК України аліменти можуть бути збільшеними, не може бути підставою для задоволення позову, оскільки у відповідності до цієї статті збільшення розміру аліментів можливе за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача.

Крім того, не можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів витрати позивача на лікування тому що, оскільки за своєю суттю ці витрати є додатковими витратами на утримання дитини, а тому наявність цих обставин є підставою для звернення позивачкою до суду з вимогою про їх компенсацію батьком дитини у порядку передбаченому законом, однак не може бути підставою для перегляду розміру аліментів згідно з ст.192 СК України.

Щодо зустрічної позовної заяви, суд зазначає наступне.

24 березня 2022 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 , про що Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області (м.Дніпро) зроблено актовий запис № 155 ( а.с. 47).

Від шлюбу у них народилось троє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ( 49,50).

З аналізу наведеного вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Враховуючи викладене, та народження другої дитини у позивача, суд вважає достатнім доказом зміни сімейного та матеріального стану позивача.

Таке рішення відповідатиме принципу справедливості та враховує баланс інтересів дітей відповідача та узгоджується з висновками, викладеними в Постанові Верховного Суду від 29.07.2019 року у справі № 426/2444/12-ц, провадження № 61-32464св18, в Постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі № 409/2909/18, провадження № 61-20640св19.

Суд, також приймає до уваги положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», відповідно до якої кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Сплата аліментів, як спосіб участі батьків в утриманні дитини, має на меті забезпечити її існування та розвиток. Таким чином при вирішенні питань щодо стягненні аліментів враховуються в інтереси всіх дітей.

Наведене вище, свідчить про те, що зміна сімейного, матеріального стану позивача за зустрічним позовом через перебування на його утриманні чотирьох дітей, впливає на здатність платника аліментів сплачувати їх у визначеному судом розмірі.

Враховуючи наведене, суд дійшлов висновку про наявність правових підстав, передбачених статтею 192 СК України, для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів, та приймаючи до уваги матеріальне становище сторін й виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати дітей, конституційного права особи на прожитковий мінімум, суд приходить до висновку, про часткове задоволення зустрічного позову, зменшивши розмір аліментів з частини до 1/5 частини.

Керуючись ст. 196 СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263-265, 278-279 ЦПК України,суд

ухвалив:

в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються за судовим наказом Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області № 211/5899/20 від 27.10.2020 року з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ; на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь матері ОСОБА_1 , з частини на 1/5 частину заробітку ( доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до повноліття дитини або до зміни матеріального положення сторін.

В іншій частині зустрічні позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 23 жовтня 2023 р.

Суддя: Н. О. Сарат