1Справа № 335/4621/23 4-с/335/28/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд у складі головуючого судді Романько О.О., за участю секретаря судового засідання Гутник Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Запорізької обласної прокуратури в особі Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області на рішення-повідомлення старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян Олени Грайровни № 72256732/20.1/3 від 17.07.2023 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, -

ВСТАНОВИВ:

До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга Запорізької обласної прокуратури в особі Вознсенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області на рішення-повідомлення старшого виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян Олени Грайровни № 72256732/20.1/3 від 17.07.2023 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

В обґрунтування скарги зазначено про те, що Вознесенівська окружна прокуратура міста Запоріжжя звернулась до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України із заявою від 05.07.2023 № 52-103-6851вих-23 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання абзацу 4 резолютивної частини ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2023 у справі 335/4621/23 (провадження № 2-з/335/39/2023) про заборону Державній інспекції архітектури та містобудування України вчиняти будь-які дії щодо реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , чи будь-яким іншим особам будь-яких документів дозвільного характеру на проведення підготовчих, будівельних робіт на об`єкті торговий павільйон, літ. А, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 53,5 кв. м, реєстраційний номер об`єкта - 101.

Разом з цим, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України Григорян О.Г. 17.07.2023 прийнято рішення-повідомлення № 72256732/20.1/3 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку з тим, що в зазначеній ухвалі суду не визначено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, виконавчий документ містить відомості про декількох боржників та декілька резолютивних частин, що мають різний спосіб, порядок і підвідомчість їх виконання. Крім того, в заяві про примусове виконання стягувачем не зазначено в якій частині необхідно виконати судове рішення і щодо якого боржника, а також відносно яких саме дій необхідно відкрити виконавче провадження.

Скаржник вважає, що ухвала суду від 15.06.2023 у справі 335/4621/23 містить усі необхідні реквізити виконавчого документа, визначені Законом України «Про виконавче провадження», а тому оскаржуване повідомлення - рішення старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О.Г. № 72256732/20.1/3 від 17.07.2023 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання прийнято безпідставно, з порушенням вимог ст. ст. 18, 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.08.2023 вказану скаргу прийнято до розгляду, призначене судове засідання у справі.

14.08.2023 на адресу суду від представника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшов відзив на скаргу, у якому зазначено про те, що відповідно до пред`явленої до виконання ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2023 не визначено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, виконавчий документ містить відомості про декількох боржників та декілька резолютивних частин, що мають різний спосіб, порядок і підвідомчість їх виконання, відтак вказана ухвала суду не відповідає вимогам, передбаченим ч.2 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, в заяві про примусове виконання стягувачем не зазначено в якій частині необхідно виконати судове рішення і щодо якого боржника, а також відносно яких саме дій необхідно відкрити виконавче провадження, а тому, відповідно до п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ підлягав поверненню без прийняття до виконання. З урахуванням викладеного, просить відмовити у задоволенні скарги.

16.08.2023 від представника ДІАМ надійшли пояснення щодо прийняття до відома ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2023 у справі № 335/4621/23, яка надійшла до інспекції 03.07.2023. Відомості щодо обмежень відносно ОСОБА_1 внесені в Єдину державну електронну систему у сфері будівництва.

Сторони, будучі належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду скарги у судове засідання не з`явилися.

Від прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області Дмитренко О.А. надійшла заява про розгляд скарги за її відсутності, у якій вона зазначила про те, що скаргу підтримує у повному обсязі та просить суд її задовольнити.

Від представника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України заява про відкладення розгляду справи не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши подану скаргу, дослідивши матеріали додані до скарги, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що у провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа № 335/4621/23 за позовом поданим заступником керівника Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області в інтересах держави до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Запорізької міської ради про скасування державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, визнання договору купівлі-продажу та договору оренди земельної ділянки недійсними, визнання незаконним та скасування рішення міської ради, повернення земельної ділянки.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2023 у справі 335/4621/23 (провадження 2-з/335/39/2023) задоволено заяву заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя про забезпечення позову у вказаній цивільній справі. Ухвалено накласти арешт на об`єкт нерухомого майна: торговий павільйон, літ. А, замощення І, загальною площею 53,5 кв.м, розміщений за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта 101.

Заборонити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 , чи будь-яким іншим особам проводити будівельні роботи, реконструкцію на об`єкті - торговий павільйон, літ. А, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 53,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта 101.

Заборонити Державній інспекції архітектури та містобудування України (місцезнаходження юридичної особи: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, ідентифікаційний код юридичної особи 44245840) в особі її структурного підрозділу без статусу юридичної особи Управління Державної інспекції архітектури та містобудування у Запорізькій області (адреса місцезнаходження: 69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 164) вчиняти будь-які дії щодо реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 , чи будь-яким іншим особам будь-яких документів дозвільного характеру на проведення підготовчих та будівельних робіт на об`єкті - торговий павільйон, літ. А, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 53,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта 101.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Судом встановлено, що 05.07.2023 Вознесенівська окружна прокуратура м. Запоріжжя звернулась до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2023.

Як вбачається з повідомлення-рішення старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О.Г. про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 17.07.2023 № 72256732/20.1/3 ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2023 повернуто стягувачу без прийняття до виконання оскільки вважали, що виконавчий документ не в повній мір відповідає нормам діючого законодавства, а саме ч. 2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Так, виконавчий документ містить відомості про декількох боржників та декілька резолютивних частин, що мають різний спосіб, порядок і підвідомчість їх виконання. Крім того, в заяві про примусове виконання стягувачем не зазначено в якій частині необхідно виконати судове рішення і щодо якого боржника, а також відносно яких саме дій необхідно відкрити виконавче провадження,

Відповідно до ч.1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 18 ЦПК України, визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами . Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012 Конституційного Суду України).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» регламентовано, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»(заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду».

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17 травня 2005 року у справі «Чіжов проти України» (заява № 6962/02) суд зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 статті 6 Конвенції. Державі належить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права.

Крім того, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система договірної держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії», рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; судові накази; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника -фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб-за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб-платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Частина 2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Відповідно до п.6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Як вбачається зі змісту ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2023 в ухвалі суду одночасно вжито декілька заходів забезпечення позову. При цьому зазначено, що саме заборонено вчиняти Державній інспекції архітектури та містобудування України та вказано обов`язкові реквізити сторін виконавчого провадження, визначено строк звернення до виконання ухвали суду.

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

В частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Враховуючи викладене суд вважає, що є недоцільним застосування у спірних правовідносинах вимог ч. 5 ст. 431 ЦПК України, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», щодо обов`язковості зазначення в ухвалі про забезпечення позову відомостей лише про одного боржника та стягувача, на які в свою чергу посилається державний виконавець у своїх запереченнях.

Дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи суд вважає, що старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О.Г. дійшла помилкового висновку про наявність підстав для повернення стягувачу без прийняття до виконання ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2023 оскільки останньою ухвала суду постановлена за наслідками розгляду зави про забезпечення позову, яка є виконавчим документом, проте ототожнена з виконавчим листом виданим на підставі рішення суду.

Суд вважає, що висновок державного виконавця про те, що в ухвалі суду від 15.06.2023 про забезпечення позову боржником визначено саме суб`єктів державної реєстрації прав, не відповідає дійсному змісту даної ухвали, є суб`єктивним та необґрунтованим тлумаченням державним виконавцем її змісту всупереч вимогам ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки судом жодним чином не було визначено суб`єктів державної реєстрації, як сторони виконавчого провадження - боржника, а лише зазначений вид забезпечення позову - заборона вчинення ними реєстраційних дій щодо об`єкту, що не означає автоматичного набуття суб`єктом реєстрації статусу боржника.

Також суд звертає увагу на те, що з заява про відкриття виконавчого провадження на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2023 датована 05.07.2023 та надійшла до виконавчого органу 11.07.2023. Містить відомості про накладення резолюції від 12.07.2023. Безпосередньо до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України передана 13.07.2023. При цьому, рішення про повернення виконавчого документа без виконання старшим виконавцем прийняте 17.07.2023, тобто в даному випадку вбачається порушенням строків, які визначені ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

З урахуванням викладеного суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення скарги.

Разом з цим, суд вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до ч.4 ст.157 ЦПК України особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до вимог ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Керуючись ст. ст. 260-261, 447-451 ЦПК, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу Запорізької обласної прокуратури в особі Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області на рішення-повідомлення старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян Олени Грайровни № 72256732/20.1/3 від 17.07.2023 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання задовольнити.

Визнати неправомірним рішення - повідомлення старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян Олени Грайровни № 72256732/20.1/3 від 17.07.2023 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання ухвали Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 15.06.2023 у справі 335/4621/23 (2-3/335/39/2023).

Зобов`язати старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян Олену Грайровну прийняти до виконання та відкрити виконавче провадження з примусового виконання абзацу четвертого резолютивної частини ухвали Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 15.06.2023 у справі 335/4621/23 щодо заборони Державній інспекції архітектури та містобудування України (місце знаходження: 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 26, ) в особі її структурного підрозділу без статусу юридичної особи Управління Державної інспекції архітектури та містобудування у Запорізькій області (місцезнаходження: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 164) вчиняти будь-які дії щодо реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , чи будь-яким іншим особам будь-яких документів дозвільного характеру на проведення підготовчих та будівельних робіт на об`єкті торговий павільйон, літ. А, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 53,5 кв. м, реєстраційний номер об`єкта - 101.

Повний текст ухвали суду складено 20 жовтня 2023 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів, з дня проголошення ухвали. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: О.О. Романько