ПОСТАНОВА

Іменем України

12 жовтня 2023 року м. Кропивницький

справа № 399/442/22

провадження № 22-ц/4809/757/23

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Дьомич Л.М., Чельник О.І.,

за участю секретаря судового засідання Гончар О.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Служба у справах дітей Онуфріївської селищної ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 28 лютого 2023 року у складі судді Шульженко В.В.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

В серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та з урахуванням заяви про випралення технічної помилки прохальної частини позову, просила визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 та стягнути з відповідача на свою користь судові витрати.

Позовна заява мотивована тим, що в період з 2011 року по 2017 рік вона проживала однією сім`єю з відповідачем без реєстрації шлюбу, і за час фактичних шлюбних відносин у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач зазначала, що між сторонами існує спір про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 .

Вказувала, що під час проживання з нею, її син ОСОБА_3 навчався у загальноосвітній школі І-ІІІ ст. № 5 м. Гайсин, Гайсинської міської ради, а у листопаді 2021 року дитина за заявою відповідача переведена на навчання до Павлиського ліцею.

Вона має в користуванні трикімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 , яка обладнана всім необхідним для проживання, та має можливість забезпечувати потреби дитини в матеріальному плані, оскільки зареєстрована як ФОП.

Зазначала, що дуже відповідально відноситься до виконання своїх материнських обов`язків, оскільки під час проживання дитини з нею вона піклувалася про належний стан здоров`я дитини, дотримання нею режиму дня, забезпечувала її гармонійний розвиток, відвідування школи та відвідувала батьківські збори, забезпечувала дозвілля та відпочинок дитини, а тому вважала, що її права та інтереси, а також права та інтереси її дитини мають бути захищені судом шляхом визначення місця проживання дитини з нею, як матір`ю дитини.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 28 лютого 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Судові витрати щодо сплаченого судового збору покладено на позивача.

Рішення суду мотивовано тим, що враховуючи відповідальне ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до свого батька, вік дитини, її нормальний, здоровий психічний та фізичний стан, бажання дитини жити з батьком, оскільки дитина почуває себе з батьком захищеною та у безпеці, батько враховує інтереси дитини, створює для дитини належні умови для її морального, духовного та фізичного розвитку, а також повне взаєморозуміння між батьком та сином та наявність соціальних зв`язків - родичів батька, з якими у дитини приязні відносини, наявність друзів, відвідування дитиною спортивного гуртка та бажання дитини розширити їх коло, а також наявність домашніх улюбленців та бажання дитини піклуватися про них, відсутні підстави для визначення проживання малолітньої дитини разом з матір`ю.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 28 лютого 2023 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Посилалась на те, що Службою у справах дітей Онуфріївської селищної ради за заявою та за участі відповідача було винесене рішення про доцільність визначення місця проживання ОСОБА_3 з матір`ю, що спростовує висновки суду першої інстанції щодо дотримання інтересів дитини та ставить під сумнів об`єктивність та неупередженість суду під час ухвалення оскаржуваного рішення.

Зазначала, що судом першої інстанції було встановлено відсутність житла у неї, проте вона додала до позовної заяви діючий договір оренди житла від 20.02.2021, а в ході судового розгляду у суду першої інстанції не виникало питань щодо наявності чи відсутності у неї житла.

Крім того, судом першої інстанції було встановлено відсутність у ОСОБА_1 офіційного працевлаштування, однак, станом на дату подання позовної заяви вона працювала майстром манікюру без офіційного оформлення, адже після початку війни вона втратила високооплачувану роботу в ювелірному магазині, при цьому, в ході розгляду справи у суду першої інстанції взагалі не виникало питань щодо рівня доходу позивача та наявності чи відсутності засобів для існування.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Інші учасники справи не скористалися своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено такі обставини

Судом першої інстанції встановлено, що сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 21.06.2023 року народження відділом Державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Онуфріївського РУЮ у Кіровоградській області (а.с.10).

Із копії рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 15.07.2020 року судом встановлено, що ОСОБА_2 звертався до суду з позовом до ОСОБА_1 про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, який судом задоволено частково, рішення суду набрало законної сили 18.08.2020 року (а.с.11-14 т.1).

Із копії рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 15.07.2022 року судом встановлено, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання, відмовлено. Судом обґрунтовано рішення суду тим, що оскільки місце проживання дитини з матір`ю не визначалося ні органом опіки та піклування, ні судом, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, відповідно норми ст. 162 СК України не можуть застосовуватися до спірних правовідносин, відповідно права позивача не порушені, а заявлені позовні вимоги є передчасними та необґрунтованими (а.с.15-21 т.1).

Із копії договору оренди квартири від 20.02.2021 року, а.с.23 т.1, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є орендарем трикімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1 , строком на 2 роки, орендна плата в розмірі 2500 грн на місяць. Підпунктом 2.2.6 п. 2 зазначеного договору визначено, що орендар зобов`язується звільнити орендоване житлове приміщення після закінчення обумовленого в даному договорі строку оренди. Договір підписано сторонами, відповідно останній набув чинності за положеннями пп.5.5 п.5 договору. За положеннями зазначеного договору відсутні умови щодо пролонгації договору.

Із копії акта обстеження умов проживання №50 від 21.10.2021 року судом встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_1 , з метою обстеження умов проживання для встановлення місця проживання дитини з матір`ю, комісією проведено обстеження умов проживання по АДРЕСА_2 , умови проживання сім`ї добрі, в квартирі є весь необхідний набір меблів та побутової техніки. Для виховання та розвитку дитини створені такі умови: ОСОБА_3 має окрему спільну кімнату з ОСОБА_5 (підопічним матері, який перебуває на стаціонарному навчанні, в кімнаті дитини є місце для сну, для виконання уроків, відпочинку, зберігання особистих речей). За вказаною адресою проживають ОСОБА_1 , мати, ОСОБА_6 , донька заявниці, ОСОБА_5 , підопічний заявниці, ОСОБА_7 підопічна заявниці. Стосунки в сім`ї добрі, створені необхідні умови для нормального проживання, розвитку дитини (а.с.24).

Відповідно до копії акта оцінки потреб сім`ї/особи та висновку оцінки потреб сім`ї а.с.25-30 т.1, від 10.02.2022 року судом встановлено, що під опікою та піклуванням у ОСОБА_1 знаходиться двоє дітей, племінники, у зв`язку зі смертю сестри. Має доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який тимчасово проживає з батьком ОСОБА_2 в Кіровоградській області до моменту визначення місця проживання згідно з рішенням суду. Відповідно до п.4 р.2 акта судом встановлено, що в емоційному стані ОСОБА_6 наявні ознаки СЖО (складні життєві обставини, примітка а.с.25 т.1), ОСОБА_8 про свій емоційний стан нічого не повідомляє, ОСОБА_1 повідомила, що емоційний стан ОСОБА_8 стабільний та врівноважений. Відповідно до п.6 р.2 акта судом встановлено, що сімейні та соціальні стосунки невідомі, ОСОБА_8 повідомила, що любить та поважає матір, рідного батька не знає, має довірливі стосунки з матір`ю, бабусею, батько позбавлений батьківських прав. Також судом встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , любить та поважає тітку та бабусю, любить братів та сестру (п.6 р.2 акта, а.с.26 на звороті). За.п.6 р.3, акта судом встановлено, що ОСОБА_1 працює без оформлення офіційної трудової діяльності, майстром манікюру (а.с.28 т.1). За п.8 р. 3 акта судом встановлено, що батьківський потенціал ОСОБА_1 достатній, жінка здатна задовольняти потреби дітей. Алевтина в повній мірі забезпечує базові потреби дітей, виховний процес у останньої на високому рівні, жінка здатна чуттєво реагувати на запити дітей, заохочувати до соціально позитивних дій.

Відповідно до акта обстеження умов проживання №75 від 09.08.2022 року судом встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_1 з метою обстеження умов проживання ОСОБА_1 для пред`явлення у ССД Онуфріївської с/р та для Онуфріївського районного суду комісією ССД Гайсинської міської ради проведено обстеження умов проживання по АДРЕСА_2 . За висновками комісії для дітей створені необхідні умови для повноцінного розвитку та проживання (а.с.31 т.1).

Відповідно до копії характеристики на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , видану Гайсинською міською радою 05.08.2022 року №02.2-06/02.2-17-1289 судом встановлено, що остання проживає в АДРЕСА_2 . Скарг з боку членів родини та мешканців міста на поведінку останньої в побуті до міськвиконкому не надходило. Компрометуючими даними на гр. ОСОБА_1 міська рада не володіє (а.с.32 т.1).

Із копії висновку органу опіки та піклування селищної ради про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судом встановлено, що розглянувши заяву ОСОБА_1 від 16.08.2022 року про визначення місця проживання дитини з матір`ю, 14.09.2022 року зазначене питання розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Онуфріївської селищної ради (протокол №7), вивчивши подані документи комісія прийняла колегіальне рішення про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , 2013 року народження з матір`ю, ОСОБА_1 , а тому відповідно до ч.1 ст. 161 СК України орган опіки та піклування Онуфріївської селищної ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.90 т. 1, а.с. 29 т.2).

Із довідки виданої філією «Знам`янський райавтодор» ДП «Кіровоградський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» від 29.12.2021 року №66, судом встановлено, що ОСОБА_2 працює на посаді водія автотранспортних засобів з 07.12.2021 року по теперішній час (а.с.119, т.1). В судовому засіданні відповідач підтвердив трудові відносини на зазначеному підприємстві на час розгляду справи в суді, і вказане сторонами не заперечувалося.

На праві приватної власності ОСОБА_2 належить житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_3 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями від 26.02.2021 року (а.с.120-120а т.1).

В ході судового розгляду справи судом встановлено, дитина з 20.07.2021 року проживає з батьком за його місце проживання в АДРЕСА_3 . З серпня 2022 року та орієнтовно по жовтень 2022 року дитина проживала у матері в м. Гайсин. Після того, як до дитини позивачем викликано швидку допомогу, відповідач приїхав та забрав сина проживати до себе в смт Павлиш, де дитина проживає і зараз.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 за місцем проживання батька має всі необхідні умови для нормального життя та розвитку дитини, дитина бажає жити з татом, оскільки почувається з батьком захищеним та у безпеці. Також встановлено, що за місцем проживання матері дитини мала необхідні умови для проживання та навчання.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

В судовому засіданні апеляційного суду проведеного в режимі відеоконференції ОСОБА_1 та її представник адвокат Фєдосєєв Д.О. підтримали доводи апеляційної скарги.

ОСОБА_2 та Служба у справах дітей Онуфріївської селищної ради в судове засідання апеляційного суду нез`явились про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою.

Від начальника Служби у справах дітей Онуфріївської селищної ради надійшла заява про розгляд справи без участі представника служби у зв`язку з виробничою необхідністю.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволені позову, суд виходив з інтересів самої дитини та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено у статті 7 СК України, згідно з якою жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з положеннями статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини (стаття 141 СК України).

У частині четвертій статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Статтею 160 СК України встановлено право батьків на визначення місця проживання дитини. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 161 СК України).

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 466/1017/20 (провадження № 61-3587св22) зроблено висновок, що «рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першорядно повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. Норми міжнародного права та національне законодавство не містять положень, які б наділяли одного з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що тлумачення частини першої статті 161 СК України дає підстави для висновку, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема, особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина четверта та п`ята статті 19 СК України).

Відповідно до ч.6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (стаття 171 СК України).

Згідно п. 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ від 24.09.2008 року №866, для розв`язання спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини, під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання (перебування) дитини служба у справах дітей повинна керуватися найкращими інтересами дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Працівник служби у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини проводить бесіду з батьками та відвідує дитину за місцем проживання, про що складає акт обстеження умов проживання за формою згідно з додатком 9, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи для забезпечення проведення оцінки потреб сім`ї з метою встановлення спроможності матері, батька виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею.

У разі коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно-територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним, звертається до служби у справах дітей за місцем свого проживання (перебування) стосовно проведення обстеження його житлово-побутових умов і складення акта обстеження умов проживання. Зазначений акт передається заявником до служби у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини, працівник якої проводить з ним бесіду. Під час розгляду питання про визначення місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини.

Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.

Не погоджуючись з висновком органу опіки та піклування від 14.09.2022, суд першої інстанції дійшов висновку, що останній в силу п.72 Порядку №866 та встановлених в судовому засіданні обставин є недостатньо обґрунтованим, складений з порушенням зазначеного порядку, відповідно суперечить інтересам дитини.

Колегія суддів звертає увагу, що у висновку відсутні відомості про житлово-побутові умови батьків та дитини, про ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, про особисту прихильність дитини до кожного з них, про стан здоров`я дитини, про наявність або відсутність фактів вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини. Отже, з наданого висновку не можна зробити висновок про те чому не відповідає найкращими інтересами дитини визначення місця її проживання з батьком.

З огляду на це, суд не може покладатися на необґрунтований висновок органу опіки і піклування щодо вирішення спору.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті ж особи або особа, щодо якої встановлено такі обставини.

Так, постановою Кропивницького апеляційного суду від 19.04.2023 у справі № 129/400/21 визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання його батька ОСОБА_2 (Т.1 а.с. 141-150).

Беручи до уваги обставини встановленні в у справі № 129/400/21 та матеріали справи. що переглядається, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_2 проживає один у належному йому на праві власності житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 82,4 кв.м, житловою площею 47,4 кв.м з надвірними будівлями (Т.1 а.с.120-120а).

Відповідач має офіційне працевлаштування та відповідно систематичний дохід (Т.1 а.с.119).

Судом встановлено, та не заперечується стороною позивача, що за місцем проживання батька, дитина також відвідує школу, гурток, має все необхідне для навчання, в разі необхідності батько дитини допомагає дитині виконувати домашнє завдання. Жодних доказів неналежного виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина ОСОБА_3 , суду не надано.

Разом з тим в користуванні у позивача, відповідно до матеріалів справи, наявне житло на підставі договіру оренди трикімнатної квартири. Відсутні докази офіційного працевлаштування позивача, а навпаки судом встановлено, що позивач має неофіційне працевлаштування майстром манікюру.

Порівнюючи житлово-побутові умови сторін по справі, колегія суддів дійшла висновку, що житлово-побутові мови для проживання дитини з батьком є кращими так, як він має власне житло у якому дитина може мати окрему кімнату, натомість мати дитини має тимчасове житло в АДРЕСА_2 , у трикімнатній квартирі вона проживає з чотирма дітьми різної статі та віку, а син ОСОБА_3 має лише окреме місце для сну, інший простір є спільним з іншими членами сім`ї.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції у ході розгляду справи здійснив опитування малолітнього ОСОБА_3 в присутності представника служби у справах дітей щодо з`ясування мотивів бажання проживати з одним із батьків, що не суперечить статті 171 СК України.

Колегія суддів, з врахуванням матеріально-побутових умови батьків, наявність кола соціальних зв`язків дитини переважно за місцем проживання батька, відносини, які існують між кожним з батьків та дитиною, приділення батьком більше уваги та свого часу дитині, проявлення більшої емоційної близькості та прихильності саме до батька, дійшла висновку, що поживання ОСОБА_3 з батьком більше відповідатиме його найкращим інтересам.

За таких обставин, виходячи із закріплених у міжнародному та національному законодавстві принципів пріоритету захисту прав та забезпечення інтересів дітей в усіх діях щодо них, у тому числі при вирішенні судових спорів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволені позову ОСОБА_1 .

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а скарга без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 28 лютого 2023 року без змін.

Поновити дію рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 28 лютого 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 20 жовтня 2023 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді Л.М. Дьомич

О.І. Чельник