Провадження № 2-н/185/2634/23
У Х В А Л А

24 жовтня 2023 року м.Павлоград

Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Врона А.О. розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Клевер» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з оплати за послугу з управління багатоквартирним будинком з ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

19 жовтня 2023 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з Суворовського районного суду міста Одеси для розгляду за підсудністю надійшла цивільна справа № 523/11875/23 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Клевер» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з оплати за послугу з управління багатоквартирним будинком з ОСОБА_1 .

14 липня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Клевер» звернулось до Суворовського районного суду м.Одеси з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з оплати за послугу з управління багатоквартирним будинком з ОСОБА_1 .

26 липня 2023 року ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси матеріали цивільної справи за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Клевер» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату послуг за управління багатоквартирним будинком передано на розгляд до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області за місцем реєстрація проживання боржника.

Перевіривши матеріали заяви, суд прийшов до висновку, що справа не підсудна Павлоградському міськрайонного суду Дніпропетровської області з таких підстав.

Відповідно ст.162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної її частини.

Як роз`яснено в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. До нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це - позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

Як вбачається з заяви про видачу судового наказу, заявник просить стягнути заборгованість, яка виникла за послуги управління багатоквартирним будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, у даному випадку застосовуються правила виключної підсудності, так як предметом заяви є стягнення витрат, пов`язаних з утриманням нерухомого майна, і відповідно до положень ст. 30,162 ЦПК України заява повинна розглядатись судом за місцезнаходження нерухомого майна.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду № 638/1988/17 від 10 квітня 2019 року.

Необхідно зазначити, що наказне провадження не передбачає направлення справи за підсудністю до іншого суду, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Враховуючи викладене, суд вважає, що дану заяву було подано правильно з дотриманням правил виключної підсудності до Суворовського районного суду міста Одеси.

Суворовським районним судом міста Одеси було помилково направлено справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Клевер» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з оплати за послугу з управління багатоквартирним будинком з ОСОБА_1 за підсудністю до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За наведених обставин суд приходить до висновку, оскільки заявником було подано заяву з дотриманням правил підсудності, але помилково направлено судом до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області не має підстав для відмови у видачі судового наказу, та вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України передати дану справу на розгляд до Суворовського районного суду міста Одеси, як до суду територіальна юрисдикція (підсудність) якого поширюється на адресу місця знаходження зазначеного нерухомого майна.

Керуючись ст. 30,31,162,165 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Клевер» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з оплати за послугу з управління багатоквартирним будинком з ОСОБА_1 повернути до Суворовського районного суду міста Одеси.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому ухвалу не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Ухвала знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб - адресою:http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: А. О. Врона