Справа № 766/6443/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2023 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі :

головуючої судді Іванцової Н.К.,

за участю секретаря судового засідання Березняк А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовною заявою адвоката Мороз Анжели Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Мороз Анжела Іванівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, різні характери, погляди на сімейне життя. Все це призвело до того, що сторони не підтримують шлюбні відносини з початку 2021 р, кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, єдиного бюджету не мають, спільне господарство не ведуть, чоловік не бере участі у вихованні спільної дитини, матеріально не забезпечує, не сприяє нормалізації сімейних відносин. Оскільки дитина проживає з позивачем, вона також просила стягувати на її користь з відповідача аліменти на утримання їх спільної малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмір 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення і до повноліття сина.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.10.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання позивач не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просилив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, надав заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність, проти позовних вимог не заперечував.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.08.2013 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,актовий запис №637. Після реєстрації шлюбу прізвище позивача змінено на « ОСОБА_5 ». Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого 17.08.2013 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області.

Крім цього, судом встановлено, що сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство між ними не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони мають різні погляди на життя та цінності, їм бракує взаєморозуміння, виявилась несумісність характерів. На теперішній час позивач прийшла до твердого переконання про неможливість примирення та збереження шлюбу. Підстав для відмови у задоволенні позову та надання подружжю строку для примирення суд не вбачає.

Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб може бути розірваний за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

За таких обставин, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Що стосується вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, то вони підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно копії свідоцтва про народження, виданого 09.07.2016 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, позивач та відповідач є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 09.07.2016р. вчинено актовий запис №678.

На даний час дитина знаходиться на утриманні позивача, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає.

У відповідності зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Крім того, статтею 181 СК України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину.

Відповідно до вказаної статті, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою ВР N789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Згідно з нормами ч.1 та 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Згідно з вимогами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Нормами ч.1ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно доч.2ст.182СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бутименшим,ніж50відсотківпрожитковогомінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При оцінці доводів учасників справи суд виходить з того, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається (ч.1 ст.81 ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Між сторонами відсутня домовленість про утримання дитини та сплату аліментів, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою ВР N789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно з нормами ч.1 та 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до законодавства України на батьків дітей на позивача ОСОБА_1 та на відповідача ОСОБА_2 покладено обов`язок утримувати сина до досягненню ним повноліття.

За таких обставин, за наслідком дослідження вищезазначених доказів, здійснюючи їх аналіз в сукупності, приймаючи до уваги те, що неповнолітня дитина проживає з матір`ю та знаходяться на її утриманні, потребує матеріальної допомоги, відповідач працездатний, у зв`язку з чим може надавати матеріальну допомогу на його утримання, враховуючи положення ст.141 СК України щодо рівності обов`язку батьків по утриманню дітей, матеріального становища позивача, відповідача, суд прийшов до переконання, що вимоги позивача підлягають задоволенню, буде законним і справедливим стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня подачі позову до суду з 19.09.2023 року до досягнення повноліття дитини, що не буде порушувати права відповідача та забезпечить утримання неповнолітньої дитини.

Згідно зі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Нормами ч.1 ст.430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Таким чином, враховуючи вказану норму, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Крім того, згідно з вимогами ч.6 ст.141ЦПКУкраїни з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073,60 грн., з огляду на звільнення позивачки від сплати судового збору при поданні позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 24, 79, 81, 105, 110-113, 141,180-183,191 СК України Сімейного кодексу України, ст.ст. 12,13,76, 81, 89, 95,141, 258-259, 263-265, 268,273, 279, 354-355,430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов адвоката Мороз Анжели Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстровано 17.08.2013 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області , актовий запис №637.

Після розірвання шлюбу прізвище подружжя залишити без змін « ОСОБА_5 » та « ОСОБА_5 ».

Стягувати з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.09.2023р. до досягнення нею повноліття.

В силу ст.430 ЦПКУкраїни допустити негайне виконання рішення суду щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 1073,60грн. на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Херсонського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.К.Іванцова