Справа № 524/1274/21
Провадження №2/524/153/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2023 року Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі

головуючого судді Семенової Л.М.,

секретаря судового засідання Санакоєвої Н.Р.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Кременчуці цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

УСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року до Автозаводського районного суду міста Кременчука надійшла позовна заява АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 . Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 уклав з банком кредитний договір № б/н від 27.07.2018 року, вимоги договору не виконав, кошти не повернув. Відповідно до укладеного кредитного договору, відповідач підписав паспорт споживчого кредиту від 04.09.2019 року, отримав карту типу: Преміальна карта World Black Edition (кредитний ліміт до 200 000 грн). Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі та належним чином, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому договором. У порушення умов договору та ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України відповідач зобов`язань не виконав, що стало підставою для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок порушення відповідачем пільгового періоду, що діє за умови погашення боргу до 25 числа наступного місяці з дати виникнення заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Дана справа є малозначною.

Ухвалою судді від 01.04.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Заочним рішення суду від 16.07.2021 року позовні вимоги банку задоволено у повному обсязі.

11.02.2022 року на адресу суду надійшла заява про перегляд заочного рішення у справі.

До суду надійшов відзив банку на заяву про перегляд заочного рішення.

Ухвалою суду від 23.02.2022 року заочне рішення від 16.07.2021 року скасоване, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 13.04.2022 року у справі зупинено провадження до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 524/249/21, яка перебуває у провадження Автозаводського районного суду міста Кременчука.

03.05.2022 року та 30.05.2023 року на адресу суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог.

Ухвалою суду від 16.01.2023 року у справі поновлено провадження.

Представник позивача Мороз Т.Г. зменшені позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, зазначених у позові, розгляд справи просила проводити без її участі.

Відповідач у судове засідання не прибув, про дату розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, письмової заяви про розгляд справи в його відсутність суду не надав.

За ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, установив такі фактичні обставини:

ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк».

27.07.2018 року між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно з умовами якого останній отримав кредит, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації (а.с. 21-22). У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

26.06.2019 року на платіжну картку встановлено кредитний ліміт у розмірі 51 000 грн 00 коп. (а.с. 20).

04.09.2019 року ОСОБА_1 ознайомився з паспортом споживчого кредиту для кредитних карток, засвідчивши це власноручним підписом (а.с. 26).

У подальшому, ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток відповідач отримав картку типу: преміальна картка World Black Edition (кредитний ліміт 200 000 грн). Кредитною карткою ОСОБА_1 почав користуватися 10.09.2019 року (а.с. 10 зворот).

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не вносив своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, що має відображення у розрахунку позивача заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.

Станом на 20.12.2020 року заборгованість відповідача за кредитним договором від 27.07.2018 року становила 150 405 грн 13 коп., з яких:

-заборгованості за тілом кредиту 138 993 грн 70 коп.,

-заборгованість за нарахованими відсотками 7 013 грн 85 коп.,

-заборгованість за простроченими відсотками 4 397 грн 58 коп.

Вказаний розмір заборгованості відповідачем не спростований.

Рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від 27.04.2022 року (справа № 524/249/21 (а.с. 175-177), яке залишено в силі постановою Полтавського апеляційного суду від 01.12.2022 року (а.с. 190-195), задоволено позовні вимоги банку, зі ОСОБА_1 стягнуто на користь банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.07.2018 року в розмірі 150 405 грн 13 коп.

У постанові від 01.12.2022 року Полтавський апеляційний суд у справі № 524/249/21 (а.с. 190-195) зробив наступні висновки: «з матеріалів справи вбачається, що на підтвердження позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 , у тому числі процентів за користування кредитними коштами, АТ КБ «ПриватБанк» окрім анкети-заяви та паспорту споживчого кредиту надало довідку про видачу кредитної картки, виписку про рух коштів по рахунку позичальника, де зазначено кредитний ліміт, номер кредитної картки та процентна ставка, за якою здійснювалося нарахування відсотків за користування кредитним коштами, розмір щомісячної комісії за обслуговування картки та підтверджується часткове повернення позичальником кредитних коштів. Відтак, зазначені докази у своїй сукупності підтверджують використання позичальником ОСОБА_1 кредитної картки MC World Edition та погодження умов кредитування, з визначеним у паспорті споживчого кредиту розміром відсотків 37,2 річних. Як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час розгляду апеляційної скарг відповідач жодним чином не спростував наявність заборгованості по спірному кредитному договору, а посилання у апеляційній скарзі про не доведеність заборгованості за кредитним договором не знайшло свого підтвердження при розгляді апеляційної скарги».

Предметом спору у даній справі є заборгованість відповідача станом на 20.12.2020 року за кредитним договором № б/н від 27.07.2018 у розмірі 51 514 грн 09 коп., яка складається із:

-заборгованості за кредитом в розмірі 47 563 грн 82 коп. (в тому числі 44 898 грн 69 коп. заборгованість за поточним тілом кредиту та заборгованості за простроченим тілом кредиту розмірі 2 665 грн 13 коп.),

-заборгованості за нарахованими від стоками в розмірі 2 399 грн 45 коп.,

-заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 1 550 грн 82 коп.

Дана заборгованість виникла у зв`язку з порушенням відповідачем пільгового періоду, що діє за умови погашення боргу до 25 числа наступного місяці з дати виникнення заборгованості.

Зменшивши позовні вимоги, банк просить стягнути зі ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 46 777 грн 20 коп., з яких:

-заборгованість за тілом кредиту в розмірі 45 217 грн 42 коп. (в тому числі 45 217 грн 42 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту),

- заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 1 559 грн 78 коп.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного:

Між сторонами склались правовідносини, які регулюються ст. 509, 525, 526, 527, 530, ч. 1 ст. 598, 599, 610, ч. 2 ст. 615, 629, 1050, 1054 ЦК України.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами частини першої статті 207 ЦК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно частини другої вищевказаної статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17, крім іншого, вказано, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки достовірно встановлено, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе за договором зобов`язання, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у заявленому розмірі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на сплату судового збору в розмірі 2 270 грн 00 коп.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 46 777 грн 20 коп., з яких:

-заборгованість за тілом кредиту в розмірі 45 217 грн 42 коп. (в тому числі 45 217 грн 42 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту),

- заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 1 559 грн 78 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір по 2 270 грн 00 коп.

Сторони по справі:

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (, адреса: вул. Грушевського, 1-д, м. Київ, 01001).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Семенова