Справа № 373/1810/23
Номер провадження 2/373/678/23
УХВАЛА

25 жовтня 2023 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Керекези Я.І., з участю секретаря судових засідань Ткалі І.М., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні заяву про затвердження мирової угоди по справі № 373/1810/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки житлового будинку, що є у спільній часткові власності, в натурі,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом та просить виділити в натурі належні їй 49/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з приміщень: веранда 2-1, площею 11,70 кв.м., кухня 2-2, площею 6,80 кв.м., котельня 2-3, площею 5,50 кв.м., житлова кімната 2-4, площею 9,40 кв.м., житлова кімната 2-5, площею 9,60 кв.м., житлова кімната 2-6, площею 22,00 в.м., загальна площа 65,00 кв.м., навіс ганок а, сарай Б, погріб з шийкою б, гараж Ж, убиральня К, ворота з хвірткою № 1, огорожа № 2, замощення № 3. Просить припинити право спільної часткової власності на дане майно.

На підготовчому судовому засіданні сторони подали суду заяву про затвердження мирової угоди, підписаний текст мирової угоди по даній справі, просили визнати та затвердити мирову угоду, закрити провадження у справі.

Зокрема, угода передбачає виділ в натурі та визнання права власності на відповідні частки будинку і за позивачем, і за відповідачем з припиненням права спільної часткової власності сторін.

Суд, дослідивши угоду та наявні матеріали справи, заслухавши сторони, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 цього Кодексу передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В силу ч. 1 ст. 13 цього Кодексу, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна позовна вимога повинна бути оплачена судовим митом, якщо відсутні підстави звільнення від такої сплати.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 207 ЦПК України встановлено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо:

1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або

2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Предметом позову ОСОБА_1 є 49/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Мирова угода стосується не лише належного позивачеві майна, а й частки того ж будинку, належної відповідачеві. Отже, надана суду мирова угода значно виходить за межі предмета спору. Нормами ЦПК України вихід за межі позовних вимог в цьому випадку можливий. Однак, відповідач ОСОБА_2 не ініціювала в судовому порядку, в тому числі й шляхом подання зустрічного позову, та не зазначала про порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, не оплачувала судовим збором ніякі вимоги.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що мирова угоди при таких умовах не може бути затверджена, оскільки суперечить закону.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 200, 207, 353 ЦПК України, суд

ухвалив:

В затвердженні мирової угоди по справі № 373/1810/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки житлового будинку, що є у спільній часткові власності, в натурі відмовити.

Ухвала не підлягає окремому оскарженню.

Суддя Я.І. Керекеза