ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/1992/21 Номер провадження 22-ц/814/3847/23Головуючий у 1-й інстанції Зоріна Д.О. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Бутенко С.Б., Дряниця Ю.В.,

секретар Владіміров Р.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання в режимі відеоконференції у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 30 березня 2023 року (повний текст складено 10 квітня 2023 року), а також в порядку ч.2 ст.353 ЦПК України ухвали цього ж суду від 17 серпня 2022 року та 29 березня 2023 року постановлені суддею Зоріною Д.О.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут», треті особи: Вища рада правосуддя, Міністерство охорони здоров`я України, про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

15.11.2021 ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ТОВ «Полтаваенергозбут», у якому просить:

- визнати незаконним попередження про відключення електропостачання №769202110 від 28.10.2021, складеного ТОВ «Полтаваенергозбут», шляхом умисного внесення завідомо недостовірної інформації щодо заборгованості без права встановлювати її розмір, а також порушення 9.1.7. ПРРЕЕ та права позивача бути присутнім під час прийняття рішення щодо визначення наявності у нього заборгованості або заборгованості ТОВ «Полтаваенергозбут» перед ним, позивачем, через протиправне привласнення належних йому компенсаційних коштів;

- зобов`язати ТОВ «Полтаваенергозбут» припинити дії щодо виставляння Кременчуцьким ЦОС ТОВ «Полтаваенергозбут» розмірів заборгованості без належних доказів на їх підтвердження та присутності позивача;

- визнати масове та довготривале порушення карантину в Кременчуцькому ЦОС ТОВ «Полтаваенергозбут» небезпечним для жителів м.Кременчука та Кременчуцького району Полтавської області;

- зобов`язати ТОВ «Полтаваенергозбут» припинити дії, які порушують його права на безпечні умови життя, шляхом заборони діяльності товариства на території Полтавської області, як захисну та упереджену дію, яка, можливо, зменшить поширення коронавірусної хвороби на яку через масове та довготривале порушення товариством карантинних заходів можуть захворіти споживачі м.Кременчука та Кременчуцького району.

В обґрунтування заявлених вимог позову зазначає про отримання ним попередження ТОВ «Полтаваенергозбут» про відключення електропостачання №769202110 від 28.10.2021. Таке попередження містило інформацію про наявність у нього заборгованості, не підтвердженої належними доказами, а також погроз її примусового стягнення та відключення домоволодіння від електропостачання, що вважає порушенням п.9.1.7. ПРРЕЕ та підставою притягнення відповідача до відповідальності згідно із законодавством та договором.

Вважає такі дії відповідача неправомірними, зумовленими неприязним ставленням до його віросповідання, а інформацію щодо наявності заборгованості недостовірною, оскільки Кременчуцький ЦОС не має правоздатності на встановлення заборгованості, яка встановлюється судом за зверненням особи, наділеної юридичною правоздатністю. Заперечує наявність у нього будь-якої заборгованості перед ТОВ «Полтаваенергозбут», яка не підтверджена належними доказами, а саме, первинними бухгалтерськими документами, оформленими у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Наголошує, що відповідач не надав своєчасно йому інформацію про право споживача оскаржити в суді дії Кременчуцького ЦОС, які вважає неправомірними, а також не повідомив, що у відповідності до п.7.11. ПРРЕЕ на період судового розгляду відключення електропостачання не проводиться, що також узгоджується із п.11.5.13. Кодексу Систем Розподілу.

Із підстав викладеного, з метою захисту права споживача, а також задля захисту від масового та довготривалого порушення відповідачем карантинних заходів, що підтверджено доказами відеофіксації, з яких видно порушення маскового режиму, просить вимоги позову задовольнити.

Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 17.08.2022 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про застосування заходів процесуального примусу до ТОВ «Полтаваенергозбут» та представника товариства адвоката Лоскот С.С.

Ухвала районного суду вмотивована тим, що позиція відповідача, викладена ним у відзиві на позовну заяву, є обраним способом захисту та не свідчить про намір введення суд в оману та зловживання стороною відповідача своїми процесуальними правами.

Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 17.08.2022 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про застосування заходів процесуального примусу до ТОВ «Полтаваенергозбут» та генерального директора товариства відмовлено за безпідставністю.

Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 29.03.2023 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про застосування заходів процесуального примусу до свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

При постановленні такої ухвали районний суд виходив із того, що відсутність свідків сторони позивача не тягне за собою неможливість розгляду справи по суті, а тому відсутніми є ознаки зловживання процесуальними обов`язками.

Рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 30.03.2023 позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Полтаваенергозбут» про визнання дій протиправними задоволено частково.

Попередження ТОВ «Полтаваенергозбут» №769 від 28.10.2021 про припинення постачання електричної енергії домоволодіння споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 визнано незаконним.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Полтаваенергозбут» відмовлено.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що попередження про припинення постачання електричної енергії домоволодіння споживача №769 від 28.10.2021 є незаконним з підстав порушення відповідачем вимог п.7.5 ПРРЕЕ та п.п. 11.5.12 Кодексу системи розподілу. При цьому суд визнав недоведеними порушення відповідачем п.7.11., 9.1.7. Правил роздрібного ринку електричної енергії, а також п.11.5.13 КСР, як таких, що не підтверджені належними та допустимими доказами.

Також судом враховано, що позивач лише констатував факт порушення відповідачем введених в країні карантинних заходів, але не обґрунтував, у чому полягає порушення його прав та які дії відповідача із цим, пов`язані, є неправомірними. Тоді як визначений ним спосіб захисту у вигляді заборони діяльності ТОВ «Полтаваенергозбут» на території Полтавської області суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки припинення діяльності підприємства регламентується виключно статутом останнього.

Позивач оскаржив в апеляційному порядку ухвали районного суду від 17.08.2022 та 29.03.2023 у відповідності до ч.2 ст.353 ЦПК України та рішення в частині, якою відмовлено у задоволенні вимог позову.

Звертає увагу, що мотивувальна частина оскаржуваного рішення містить висновок, що позовні вимоги підлягають задоволенню, проте, у подальшому суд дійшов не логічного висновку про їх часткове задоволення.

Зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою його доводи та категоричне заперечення наявності заборгованості, яка встановлена філією, що не має правоздатності, та не підтверджена належними доказами, складеними згідно вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які б визнавалися Верховним Судом згідно постанови від 21.02.2018 у справі №910/5226/17. Тоді як неврахування таких висновків судом вважає порушенням вимог ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та п.6 ч.4 ст.265 ЦПК України.

Вважає, що районний суд, установивши незаконність попередження, залишив поза увагою очевидність агресивної практики відповідача, яка заборонена п.5 ч.4 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Недоведеним вважає існування у відповідача ліцензії присвоювати через філію собі право без суду, одноосібно, на власний розсуд, встановлювати розмір заборгованості та вимагати її сплатити, фактично, через попередження, виготовлене філією, неправомірно загрожуючи здійснити відключення електропостачання та реалізувавши цю загрозу надалі.

Вбачає у діях представника відповідача адвоката Лоскот С.С. загрозу діяльності Вищої ради правосуддя, Міністерства охорони здоров`я України, Президента України В.Зеленського, а також судової влади у цілому, що полягає у наданні нею підроблених документів та призиву суду до протидії діючій владі, що, на думку позивача, викладено у відзиві, який він вважає «сепаратиським документом». Тоді як своєю бездіяльністю суд, фактично, підтримав такі прояви сепаратизму, що вважає підставою притягнення головуючого судді до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення.

Звертає увагу, що в порушення п.3 ч.4 ст.265 ЦПК України районний суд не надав мотивованої оцінки кожному аргументу, викладеному ним у відповіді на відзив відповідача, що вважає зневагою до висновків Великої Палати Верховного Суду від 09.06.2022, провадження №11-84сап21.

Також наголошує на неврахування судом висновків суду апеляційної інстанції в цій справі (постанова від 14.02.2022), де колегія суддів наголосила на необхідності повного та всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Усупереч викладеному, судом першої інстанції не досліджувалися надані ним відеодокази.

Зазначає, що у запереченнях на відзив він посилався на наявність ухвали про відкриття провадження у справі №536/1730/21, як на підтвердження порушення відповідачем п.7.11. Правил роздрібного ринку електричної енергії, які безпідставно залишені поза увагою районного суду, а також відхилено клопотання про його допит у якості свідка, чим обмежено право на справедливий суд.

Вважає позовні вимоги №3 та №4 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки піклування позивача про своє здоров`я та здоров`я нації відповідає вимогам чинного законодавства та критеріям охоронюваного законом інтересу. Тоді як за правилами ст.247 ЦК України суд може застосувати до суб`єкта господарювання адміністративно-господарську санкцію у вигляді його ліквідації.

Вважає незаконними ухвали суду від 17.08.2022 та 29.03.2023 з підстав їх постановлення без врахування доводів позивача, проігнорованих через його віросповідання та релігійну упередженість. Зазначає, що має сумніви з приводу достовірності відзиву відповідача, створеним останнім для введення суд в оману.

Доводить підробку судом офіційного документу через внесення до нього завідомо недостовірної інформації, а саме, що свідки не були очевидцями подій, а обставини, які вони можуть підтвердити, фактично зводяться до роз`яснення позивачу вимог чинного законодавства, що регламентує постачання електричної енергії. Зазначає, що такі висновки суду не ґрунтуються на доказах та суперечать попереднім висновкам суду при постановленні ухвали про задоволення клопотання та виклик свідків.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У суді апеляційної інстанції позивач підтримав доводи апеляційної скарги, наполягаючи на її задоволенні.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилися, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи в апеляційній інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно попередження про припинення постачання електричної енергії №769_202110 від 28.10.2021 Кременчуцьким центром обслуговування споживачів ТОВ «Полтаваенергозбут», адресованому ОСОБА_1 , по особовому рахунку № НОМЕР_1 станом на 01.10.2021 ним не погашена заборгованість за спожиту електричну енергію, сума заборгованості: 1855,84 грн. на покази 19384, період виникнення заборгованості: 01.08.2020 - 01.10.2021, обсяг спожитої електроенергії за цей період 1372 кВт.год. Загальна сума до сплати станом на 01.10.2021 на покази 19384 становить 1855,84 грн. У термін до 17.11.2021 необхідно розрахуватися за спожиту електричну енергію.

Попереджено, що відповідно до п.7.5. ПРРЕЕ, у випадку несплати заборгованості у повному обсязі, починаючи з 22.11.2021 після 08:00 год., електроустановка, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 буде відключена від електропостачання від електричної мережі.

Разом із цим повідомлено, що у відповідності з п.4.4. ПРРЕЕ, датою здійснення оплати за виставленим платіжним документом є дата, на яку оплачена сума коштів зараховується на поточний рахунок із спеціальним режимом використання електропостачальника, відкритий в уповноваженому банку.

Для примусового стягнення вищезазначеної суми ТОВ «Полтаваенергозбут» буде змушене звернутися до суду із відповідним позовом про стягнення заборгованості та судових витрат.

У разі відсутності коштів на оплату заборгованості, роз`яснено право звернутися до регіонального Центру обслуговування споживачів із заявою про складання графіка погашення заборгованості або відстрочення терміну оплати та надати довідки, що підтверджують неплатоспроможність./а.с.5 т.1/

Електроустановку відключено по повідомленню ТОВ «Полтаваенергозбут», що підтверджується повідомленням від 25.11.2021, складеним Велико-Кохнівською філією АТ «Полтаваобленерго»./а.с.21 т.1/

17.08.2022 ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про те, що доданий адвокатом Лоскот С.С. відзив викликає сумніви з приводу його достовірності та оцінюється ним, як підроблений, оскільки створений задля введення в оману суду з боку ТОВ «Полтаваенергозбут». Згідно вимог такої заяви просить суд за зловживання адвокатом Лоскот С.С. процесуальними правами шляхом умисного введення в оману суду, а отже порушення ч.4 ст.43 ЦПК України, притягнути адвоката Лоскот С.С. до відповідальності, встановленої законом, а також за порушення п.2 ч.2 ст.43 цього Кодексу застосувати до відповідача та його представника заходи процесуального примусу./а.с.92-93 т.2/

Також 17.08.2022 позивач звернувся в суд із клопотанням, за змістом якого, з метою спонукання відповідача до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуального обов`язку з метою припинення зловживання процесуальними правами адвокатом Лоскот С.С. - задля обов`язкового надання позивачу відповідачем заяви свідка - застосувати згідно ч.3 ст.148 ЦПК України заходи процесуального примусу до ТОВ «Полтаваенергозбут» та його генерального директора./а.с.94 т.2/

Вирішуючи заявлені клопотання, суд першої інстанції виходив із того, що подання стороною відповідача відзиву не може свідчити про намір введення суд в оману та зловживання стороною відповідача своїми процесуальними правами, оскільки є способом захисту, а викладені у ньому обставини становитимуть предмет дослідження під час розгляду справи по суті. Тоді як положення ч.7 ст.93 ЦПК України визначає обов`язок відповідача повідомити іншу сторону та суд про відмову відповідати, без визначення конкретної форми повідомлення, і такий обов`язок відповідачем виконаний.

Протоколом судового засідання №983794 від 21.10.2022 зафіксовано задоволення клопотання позивача про виклик та допит в якості свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 /а.с.188-189 т.2/

29.03.2023 позивачем подано до суду заяву про застосування штрафу до свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за неповагу до суду, що виявилася у неодноразовій (злісній) неявці до суду./а.с.33,34 т.3/

Відмовляючи у задоволенні такого клопотання, суд першої інстанції визнав відсутніми ознаки зловживання свідками процесуальними правами. При цьому суд виходив із того, що неявка свідків не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки такі особи не були очевидцями подій, щодо яких наявний спір, а обставини, які вони можуть пояснити, фактично, зводяться до роз`яснень законодавства, що регламентує постачання електричної енергії.

При постановленні рішення в оскаржуваній частині, суд першої інстанції виходив із того, що посилання позивача на порушення відповідачем п.п.4. п.7.11. Правил роздрібного ринку електричної енергії, а саме, здійснення відключення у період наявних судових спорів, не підтверджені належними доказами. Крім того, за вказаним пунктом відключення не здійснюється на період розгляду судом спірних питань щодо порушення саме споживачем цих Правил та/або умов договорів; а докази на підтвердження наявності спору мають бути надані оператору системи розподілу до моменту відключення.

Також суд визнав недоведеним факт порушення відповідачем п.9.1.7. ПРРЕЕ щодо надання недостовірної інформації, оскільки у порушення вимог ЦПК України, що регламентує порядок надання доказів, позивачем не зазначено яку саме інформацію, надану відповідачем він вважає недостовірною та якими належними та допустимими доказами цей факт.

Відмовляючи у задоволенні вимог позову про визнання масового та довготривалого порушення карантину в Кременчуцькому ЦОС ТОВ «Полтаваенегозбут» небезпечним для жителів м.Кременчука та Кременчуцького району Полтавської області, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не обґрунтував, у чому полягає неправомірність дій відповідача та які його права такими діями порушено.

Тоді як, визначений позивачем спосіб захисту у вигляді заборони діяльності ТОВ «Полтаваенергозбут» на території Полтавської області суд першої інстанції визнав таким, що суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки припинення діяльності підприємства регламентується виключно статутом останнього.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується з таких підстав.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються, зокрема, статтею 714 ЦК України, статтею 77 Закону України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року №312 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно з частиною першою, абзацом восьмим частини другої статті 27 Закону України «Про електроенергетику» правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці є порушення правил користування енергією.

Відповідно до пункту 1.1.1 ПРРЕЕ правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби. Ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку.

За змістом підпунктів 1, 6 пункту 5.1.1 ПРРЕЕ оператор системи має право: отримувати своєчасно плату за надання послуги з розподілу або передачі електричної енергії та плату за перетікання реактивної електричної енергії відповідно до умов договорів та законодавства України; тимчасово припиняти розподіл (передачу) електричної енергії, обмежувати обсяг розподілу (передачі) електричної енергії або відключати споживача від мережі без його згоди у випадках та порядку, передбачених цими Правилами та Кодексом систем розподілу, зокрема у зв`язку із заборгованістю споживача за договором про користування електричною енергією та/або договором про постачання електричної енергії, які продовжують свою дію в частині регулювання відносин сторін щодо заборгованості (переплати) за цими договорами, нарахування пені, неустойки, обмеження та припинення постачання електричної енергії тощо.

Згідно з підпунктами 1-4 пункту 5.5.5 ПРРЕЕ споживач електричної енергії зобов`язаний: користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору; здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.

Пунктом 7.1 ПРРЕЕ електрична енергія споживачу, який не допускає порушень своїх договірних зобов`язань перед оператором системи передачі та/або оператором системи розподілу та електропостачальником, постачається безперервно, крім випадків, передбачених умовами договорів, укладених споживачами з електропостачальником та оператором системи, та нормативно-правовими актами, у тому числі цими Правилами.

Відповідно до підпункту 11.5.2 Кодексу систем розподілу несплата та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору про надання послуг з розподілу електричної енергії є підставою для припинення розподілу електричної енергії за ініціативою оператора.

Згідно з пунктом 7.5 ПРРЕЕ припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у разі заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником.

На період розгляду судом спірних питань щодо порушення споживачем цих Правил та/або умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами, припинення електропостачання такого споживача, пов`язане з оскаржуваним фактом порушення, не здійснюється за умови своєчасного надання споживачем до моменту відключення відповідної ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду. Відкриття провадження у справі після факту відключення споживача є підставою для відновлення електропостачання (п.п.4 п.7.11. Правил).

Наведені положення кореспондуються з п.11.5.13. Кодексу систем розподілу, у редакції від 20.08.2021, за змістом якого, у спірні питання щодо заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії вирішуються шляхом переговорів між ОСР та Користувачем або в судовому порядку. У разі звернення Користувача до суду щодо вирішення спірних питань він повідомляє про це ОСР та надає копію зареєстрованої в канцелярії суду позовної заяви. До вирішення у суді спірного питання між сторонами відключення об`єкта Користувача не здійснюється.

Вирішуючи спір, в оскаржуваній частині, суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну оцінку поданим сторонами доказам, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до переоцінки доказів на власну користь та не можуть бути спростовані посиланням на описку в мотивувальній частині рішення щодо результатів розгляду позову, які чітко визначені у його резолютивній частині та не допускають довільного тлумачення.

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У цій справі передумовою попередження про відключення електропостачання №769202110 від 28.10.2021 стала наявність заборгованості споживача станом на 01.10.2021 на покази 19384, що становить 1855,84 грн. Позивач вважає таку інформацію недостовірною, а Кременчуцький ЦОС ТОВ «Полтаваенергозбут» є філією без права встановлювати її розмір, який не підтверджений належними доказами, а також указує на протиправне привласнення належних йому компенсаційних коштів.

Проте тягар доказування недостовірності такої інформації покладається на позивача і відповідний процесуальний обов`язок ним не виконано, а тому за правилами частини четвертої статті 12 ЦПК України, він несе ризик настання наслідків, із цим пов`язаних.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

При цьому факт здійснення господарської операції може підтверджуватися не лише первинними документами, а й іншими доказами в їх сукупності, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини надання послуг, що відповідає позиції Верховного Суду у справі №910/14570/21 від 22.08.2023.

У цій справі питання стягнення заборгованості судом не вирішується, а питання її наявності досліджується апеляційним судом виключно в контексті достовірності такої інформації.

Відповідачем на підтвердження наявності заборгованості, як передумови попередження, до відзиву на позов надано розрахунок за період з 01.01.2019 по 01.01.2022, а також рахунки (повідомлення) за спожиту електроенергію за серпень та вересень 2021 року, із визначенням загальної суми до сплати станом на 01.10.2021 на покази 19384, що узгоджується із розміром заборгованості, визначеної до сплати у попередженні, а саме, 1855,84 грн./а.с.190-191,192 т.2/

Згідно зі статтею 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Розуміння допустимості доказів досягається крізь призму прав, що охороняються законом: допустимим є доказ, отриманий без порушення закону. Недопустимими, відповідно, є докази, отримані з порушенням закону. Недопустимими також є докази, одержані з неправдивих показань свідка, завідомо неправдивого висновку експерта, фальшивих документів або речових доказів, тобто з порушенням процесуального порядку формування засобів доказування. Допустимість доказів характеризується органічним зв`язком процесуальної форми засобів доказування та законності отримання інформації про той чи інший факт, який має значення для справи. Тому одержання доказів з дотриманням порядку, встановленого законом, слід розуміти як відсутність при одержанні доказів порушення норм матеріального права та норм процесуального права, як одночасне дотримання передбачених законом особистих немайнових і майнових прав та процесуальної форми.

Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справі №466/7707/19 від 11.10.2023, за змістом якої встановити недопустимість конкретного доказу суд може лише після того, як дослідить його в судовому засіданні. Недопустимість доказу не є очевидною. Сторони вправі висловлювати суду свої міркування щодо допустимості чи недопустимості конкретного доказу.

Позивач висловлює свої міркування щодо недопустимості як доказу відзиву на позов та приєднаних до нього розрахунків та рахунків (повідомлень) за спожиту електроенергію, вважаючи їх «сепаратиським документом». Разом із цим, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ не здійснює розслідування кримінальних злочинів, як і не вирішує питання притягнення головуючого судді першої інстанції до дисциплінарної відповідальності. Натомість матеріали цивільної справи не містять доказів на підтвердження фальсифікації наданих відповідачем доказів чи викривлення даних, що виключає підстави вважати їх недопустимими.

При цьому апеляційний суд керуються статтею 13 ЦПК України, якою визначено диспозитивність цивільного судочинства, за змістом якої збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Позивачем не надано доказів, що він, ОСОБА_1 , не є отримувачем послуг чи мало місце неврахування відповідачем вчинених ним платежів чи привласнення належних йому компенсаційних коштів, як підстав вважати інформацію щодо наявності заборгованості недостовірною.

Натомість, та обставина, що Кременчуцький ЦОС ТОВ «Полтаваенергозбут» не є юридичною особою, не спростовує того, що вона наділена майном юридичної особи, що її створила, і діє на підставі затвердженого нею положення. Доказів перевищення повноважень Кременчуцький ЦОС ТОВ при визначенні розміру заборгованості матеріали справи не містять, а відсутність статусу юридичної особи має наслідком відсутність цивільної процесуальної дієздатністю такого суб`єкта (ст.47 ЦПК України), який не може виступати стороною у цивільному процесі в суді.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у відповідача права одноосібно, без суду, встановлювати розмір заборгованості та вимагати її сплати, колегія суддів визнає неспроможними. Оскільки питання підставності стягнення заборгованості вирішуються судом виключно у разі наявності спору, ініційованого особою, де судом з`ясовуються обставини, пов`язані з правильністю здійсненого розрахунку, та оцінюються докази, на яких цей розрахунок ґрунтується. Виключно у разі, якщо відповідний розрахунок здійснений позивачем неправильно, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суму нарахувань, не підміняючи при цьому уповноважений орган.

Посилання позивача на порушення відповідачем п.7.11. ПРРЕЕ, колегія суддів відхиляє, оскільки, як правильно зазначив суд першої інстанції, припинення електропостачання не здійснюється за умови своєчасного надання споживачем до моменту відключення відповідної ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду.

Доводи апеляційної скарги викладеного не спростовують та зводяться до незгоди із висновками суду першої інстанції. При цьому апеляційний суд враховує чисельність спорів між ОСОБА_1 та енергопостачальною компанією, а тому загальне посилання на номер справи №536/1730/21 не можна вважати доказом на підтвердження, що в межах такої справи споживачем оскаржується дії відповідача, пов`язані з оскаржуваним фактом порушення. До того ж відкриття провадження у справі №536/1730/21 (ухвала 07.10.2021) передує попередженню про відключення датованому 28.10.2021 таможе бути підставою для відновлення електропостачання.

Підстав вважати, що визнання судом попередження незаконним має наслідком встановлення порушення відповідачем п.5 ч.4 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», колегія суддів не вбачає, оскільки такі вимоги позивачем не заявлялися і в контексті наведеної норми закону спірні правовідносини не досліджувалися судом першої інстанції та виходять за межі повноважень апеляційного суду.

Посилання позивача, що в порушення п.3 ч.4 ст.265 ЦПК України районний суд не надав мотивованої оцінки кожному його аргументу, зводяться до довільної оцінки на власну користь висновків Великої Палати Верховного Суду від 09.06.2022, провадження №11-84сап21, які судом першої інстанції були дотримані.

Натомість твердження позивача щодо неврахування судом висновків суду апеляційної інстанції в цій справі (постанова Полтавського апеляційного суду від 14.02.2022), колегія суддів визнає неспроможними, оскільки таким судовим рішенням не встановлені преюдиціальні факти, а лише надана оцінка певних обставин в аспекті передчасності висновку про наявність підстав для передачі справи до іншого суду.

Не спростовують правильність висновків суду першої інстанції доводи позивача про безпідставне відхилення клопотання про його допит у якості свідка, як і посилання на неврахування судом відеодоказу, оцінка якого, в сукупності з іншими доказами та з урахуванням пояснень сторін, надана судом в нарадчій кімнаті при постановленні рішення по суті спору.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо обґрунтованості вимог позову в частині визнання масового та довготривалого порушення відповідачем карантину небезпечним для жителів м.Кременчука та Кременчуцького району Полтавської області, а також заборони його діяльності на території Полтавської області, колегія суддів зазначає наступне. По-перше, представництво інтересів держави, в контексті здоров`я нації, представляють уповноважені органи/прокуратура, а не позивач, який не надав доказів на підтвердження, зокрема, власного порушеного права унаслідок можливого недотримання «масочного режиму; по-друге, вимога щодо заборони діяльності відповідача не є належним способом захисту, а цитована ним стаття 247 ГК України визначає ліквідацію, а не заборону діяльності суб`єкта господарювання, у разі, якщо його діяльність суперечить закону чи його установчим документам.

Щодо заперечень позивача на ухвали від17.08.2022 та 29.03.2023, якими відмовлено у застосуванні заходів процесуального примусу, колегія суддів зазначає, що підставами застосування ч.3 ст.43 ЦПК України є невиконання учасником справи його обов`язків.

Згідно ч.2 ст.43 цього Кодексу учасники справи мають право: 1) ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; 2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; 3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; 4) ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; 5) оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; 6) користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Наведені позивачем у доводах апеляційної скарги твердження, зокрема, що упередженості судді через його віросповідання, за наявності доказів, може бути підставою відводу судді, а не застосування ст.376 ЦПК України та часткового скасування судового рішення. Натомість, як правильно зазначив суд першої інстанції, складання відзиву відповідачем є реалізацією процесуальних прав, обмеження якого є порушенням ЦПК України, а тому не може бути підставою застосування ст.43 цього Кодексу. Інших доказів на спростування викладеного апеляційна скарга не містить та зводиться до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 353 ч.2, ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 30 березня 2023 року, а також ухвали цього ж суду від 17 серпня 2022 року та 29 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18.10.2023.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді С.Б. Бутенко

Ю.В. Дряниця