ЄУН №337/2559/22
Провадження № 2/337/941/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Бредуна Д.С., при секретарі Сакоян О.В., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Прядко Д.В., відповідача ОСОБА_2 , розглянувши заяву про відвід судді,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді від 29 червня 2023 року прийнято до розгляду та відкрите загальне позовне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики і за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист прав. Підготовче засідання у справі призначено на 05 вересня 2023 року.

05 вересня 2023 року проведення підготовчого засідання було відкладено за клопотанням ОСОБА_2

17 жовтня 2023 року відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 подав заяву про відвід судді Бредуна Д.С.

Відповідно до абз.2 ч.3 ст. 40 ЦПК України, оскільки заява про відвід судді надійшла до суду в день судового засідання, питання про відвід вирішується судом, що розглядає справу.

В судовому засідання ОСОБА_2 наполягав на задоволенні його заяви про відвід судді, посилаючись на тривалий час розгляду справи, і не допуск до участі у справі в якості його захисника і законного представника Державу України в особі правозахисника, громадського діяча та журналіста ОСОБА_3 .

Представник позивача адвокат Прядко Д.В. і позивач ОСОБА_1 заперечували проти задоволення заяви про відвід, оскільки незгода з процесуальними рішеннями суду, не є обґрунтованою для цього підставою. Щодо тяганини, посилались на поведінку самого ОСОБА_2 , до якого просили застосувати заходи процесуального примусу.

Вивчивши подану заяву про відвід судді Бредуна Д.С., суд відмовляє у задоволенні відводу судді з таких підстав.

Підстави для відводу (самовідводу) судді передбачені ст.ст. 36, 37 ЦПК України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

За умовами ч.3, ч.4 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді, щодо передбаченого п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України випадку.

Визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Аналіз практики рішень ЄСПЛ з цього питання дає можливість прийти до висновку що критерієм порушення суб`єктивної складової даного поняття, можуть бути висловлювання судді по суті правової проблеми, яка порушена у позові у засобах масової інформації до свого головування у суді при розгляді конкретної справи; не реагування судді на расистські висловлювання; якщо головуючий у справі, у пресі вжив висловлювання, які натякали на негативну оцінку заявника, ще до того, як суд під його головуванням повинен був винести рішення у справі тощо. Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді. Суб`єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях суддів перед початком чи під час судового розгляду справи

Стосовно об`єктивної неупередженості в рішеннях ЄСПЛ зазначено, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди повинні викликати в учасників цивільного процесу.

Об`єктивними обставинами, що можуть свідчити про упередженість суду, у практиці ЄСПЛ визнавались такі: члени суду, що мали розглядати справу, вже брали участь у ній у іншій процесуальній ролі, наприклад, прокурор, адвокат, суддя у суді нижчої інстанції тощо; суддя, що бере участь у справі про оспорювання законодавчих нормативних актів раніше висловлювався з цього приводу як консультант; наявність дискреційних повноважень у одного з суддів, що розглядають справу у колегіальному складі, участь судді у прийнятті законодавчих або підзаконних нормативних актів, на основі яких потім виноситься судове рішення тощо.

Також необхідно зробити висновок про те, що особа, яка подала заяву про відвід судді повинна довести на підставі доказів факт зацікавленості судді у розгляді справи.

При цьому, законодавець визначив у ч.4 ст. 36 ЦПК України, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Підставами для відводу судді заявником у заяві визначено те, що суддя Бредун Д.С. не розглядає справу вже пів року, хоча попереднє і єдине підготовче засідання у справі 05 вересня 2023 року було відкладено за клопотанням самого ОСОБА_2 , а також заявник висловлює незгоду з ухвалою суду від 05 вересня 2023 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про залучення законного представника «Державу України в особі правозахисника, громадського діяча та журналіста ОСОБА_3 ».

Відповідно до висновку №3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Крім того, як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» від 13.06.2007 року №8, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення в порядку, визначеному положеннями ЦПК України.

Отже, з огляду на підстави заявленого відводу, суд вважає, що заява про відвід є необґрунтованою, оскільки не містить посилання на дії вчинені суддею, що можуть свідчити про його необ`єктивність або упередженість, що є підставами для відводу, визначеними ст. 36 ЦПК України, крім того підстави заявленого відводу стосуються процесуальних дій судді при розгляді справи, порядок оскарження яких передбачений у інший спосіб, а інших даних, які б викликали сумнів в об`єктивності та неупередженості судді Бредуна Д.С. в заяві не наведено.

Доводи заяви фактично зводяться до незгоди заявника з процесуальними рішеннями судді, та заявником не надано доказів існування критеріїв суб`єктивної чи об`єктивної безсторонності судді, а відтак, заява про відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 36, 37, 40, 258-261 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді Бредуна Д.С., подану в межах розгляду цивільної справи ЄУН №337/2559/22, Провадження №2/337/941/2023.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст рішення виготовлено 23 жовтня 2023 року.

Суддя: Д.С. Бредун