Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1421/23

24 жовтня 2023 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді Битківського Л.М.,

з участю секретаря Говдяк Д.І.,

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2 ,

представника органу опіки Семків Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору виконавчий комітет Дзвиняцької сільської ради як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 про позбавлення її батьківських прав стосовно неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги, викладені в позовній заяві та пояснила, що відповідачка по справі є її колишньою невісткою, яка перебувала у зареєстрованому шлюбі з її сином ОСОБА_5 з 2007 року. Сімейне життя не склалося і 11 березня 2016 року шлюб між ними розірвано офіційно. За час перебування у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_6 . Оскільки відповідачка протягом 2011-2016 років вирішила здобувати вищу освіту, то дитина знаходилась на її вихованні. В 2016 році відповідачка ініціювала розірвання шлюбу з її сином ОСОБА_5 і після припинення шлюбних стосунків забрала дочку ОСОБА_6 від неї і переїхала проживати у м.Івано-Франківськ. В цей час вона народила другу дитину ОСОБА_7 . Однак, внаслідок відсутності засобів до існування у 2021 році відповідачка з дітьми повернулась проживати в будинок її сина в с.Росільна. При цьому син проходив службу за контрактом у Збройних силах України і вдома практично не бував. Внаслідок неналежного відношення до виховання дітей, а також зловживання алкоголем, з березня 2022 року діти були взяті сільською радою на облік як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах. Через складні стосунки з відповідачкою до певного часу вона не знала про критичне становище дітей, які фактично були позбавлені батьківського піклування. І лише у квітні 2023 року, після отримання сповіщення про безвісне зникнення сина ОСОБА_8 в ході бойових дій на території Донецької області, її онука ОСОБА_6 , попросила забрати її від матері. З того часу ОСОБА_6 проживає з нею та перебуває під її опікою та на її утриманні. Відповідачка не цікавиться життям дитини, не виконує батьківських обов`язків. 19 липня 2023 року приватним нотаріусом Любінець О.П. посвідчено заяву відповідачки, якою остання дала згоду на позбавлення її батьківських прав щодо дочки ОСОБА_6 . Зважаючи на те, що мати дитини протягом кількох останніх років занедбала свої батьківські обов`язки, ухиляється від їх виконання, не підтримує контакти з дитиною, просить позбавити її батьківських прав щодо неповнолітньої дочки ОСОБА_4 .

Представник позивачки ОСОБА_2 в судовому засідання заявлені вимоги підтримала та вказала, що існують всі підстави, визначені законом для позбавлення відповідачки батьківіських прав щодо неповнолітньої дочки ОСОБА_4 .

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку. Про причину неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала. У зв`язку з цим суд постановив ухвалу про розгляд справи у порядку заочного провадження.

Представник органу опіки та піклування Дзвиняцької сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області Семків Н.В. в судовому засіданні підтримала висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_4 . Вказала, що детальним дослідженням обставин справи встановлено, що відповідачка тривалий час не виконувала належно своїх батьківських обов`язків по відношенню до дочки ОСОБА_6 , внаслідок зловживання спиртним створила неможливі умови проживання дітей, а також такі, які загрожували їх фізичній безпеці, а з червня 2023 року не бере ніякої участі у житті дитини, тому заслуговує на позбавлення її батьківських прав. Батько дитини ОСОБА_9 , який був військовослужбовцем Збройних Сил України в ході бойових дій поблизу населеного пункту Хромове Донецької області зник безвісті. А тому в подальшому дитині слід буде призначити опікуна, яким, на її думку, може бути позивачка, яка взяла на себе усі турботи по вихованню і утриманню дитини.

Допитана в судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_10 пояснила, що з раннього дитинства, відколи себе пам`ятає і до 2016 року жила з бабусею, а з батьками бачилась лише на вихідних. Згодом, коли батьки розлучились, мати забрала її від бабусі і вони певний час проживали у найманих квартирах в м.Івано-Франківську. Мати народила молодшу сестричку. Проте, внаслідок зловживання матір`ю алкоголем, вони з сетрою перебували у складних умовах, мати ними не займалась. Попри те, що ніде не працювала, переклала на неї домашні обов`язки, в тому числі і по догляду і за молодшою сестричкою. Вона сама змушена була готувати їжу, прати одяг. Будучи у нетверезому стані мати часто вдавлась до фізичних покарань. Не витримавши такого становища, вона сама попросилась жити до бабусі. Молодшу сестричку забрав до себе її батько. З того часу мати пропала з її життя і не цікавиться її долею.

Заслухавши пояснення позивачки, представника органу опіки та піклування, неповлнолітньої ОСОБА_4 , показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, що ратифікована Верховною Радою України 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною першою статті 18, частиною першою статті 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Виходячи з нормативних вимог Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

В судовому засіданні встановлено, що син позивачки та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 2007 року. Сімейне життя не склалося і рішенням Богородчанського районного суду від 11 березня 2016 року шлюб між сторонами розірвано. За час перебування у шлюбі у сторін народилася дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з відповідачкою, однак остання протягом останніх кількох років занедбала свої батьківські обов`язки внаслідок зловживання алкоголем. Протягом 2022-2023 років служба у справах дітей намагалась вплинути на поведінку відповідачки, домогтись змінити своє ставлення до потреб дітей, проявити турботу і піклування про їх майбутнє. Однак відповідачка свого ставлення не змінила, внаслідок чого дочка ОСОБА_6 перейшла проживати до бабусі, а молодшу доньку забрав під опіку батько дитини.

Вказані обставини в тій чи іншій мірі підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які підтвердили, що відповідачка тривалий час не виконувала належно своїх батьківських обов`язків, а з червня 2023 року взагалі не підтримує стосунків із дочкою та не приймає участі у її житті. Всі клопоти щодо виховання та матеріального утримання онуки взяла на себе позивачка.

Така поведінка відповідачки, на думку суду, свідчить про байдуже її ставлення до дочки та до виконання своїх батьківських обов`язків.

Згідно з актом обстеження умов проживання №18 від 16 серпня 2023 року ОСОБА_4 проживає з бабусею та дідусем у приватному будинку в АДРЕСА_1 та забезпечена всім необхідним.

Згідно з висновком щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 затвердженого рішенням виконкому Дзвиняцької сільської ради від 23 серпня 2023 року №82, відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а позбавлення її батьківських прав буде відповідати інтересам дитини.

19 липня 2023 року приватним нотаріусом Любінець О.П. посвідчено заяву самої відповідачки, якою остання засвідчила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо дочки ОСОБА_6 .

Беручи до уваги сукупність досліджених та перевірених у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з підстав, визначених п.2,3,4 ч.1 ст.164 СК України.

На підставі наведеного, ст.ст.150, 164, 165 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав щодо неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копію рішення направити органу опіки та піклування Дзвиняцької сільської ради та державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області через суд першої інстанції шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Л.М. Битківський