Справа № 462/6751/21 Головуючий у 1 інстанції: Бориславський Ю.Л.
Провадження № 22-ц/811/3193/22 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова в складі судді Бориславського Ю.Л. від 17 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 17 травня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу відмовлено.

Вказане рішення оскаржив ФОП ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17 травня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Зазначає, що згідно до умов Договору цесії відступлення право вимоги від 02.08.2021 року, що укладений між ФОП ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «ВУСО», а саме зазначено в п. 10 Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. Враховуючи вище зазначене, факт укладення між ФОП ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «ВУСО», договору цесії про відступлення права вимоги укладено згідно чинного законодавства. Додатково надає платіжне доручення до Договору про відступлення права вимоги від 02.08.2021 року. Тому, не погоджується з висновками суду про те, що позивачем не додано жодних доказів щодо сплати ФОП ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «ВУСО» грошових коштів, що становлять ціну договору цесії №02/08/2021 про відступлення права вимоги від 02.08.2021 року.

Відповідно до ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, додаткових пояснень позивача колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 1194 ЦК України, 9, 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 2, 4, 12, 13, 77, 78, 81, 82, 83, 89, 141, 259, 264, 265, 268, 274, 279 ЦПК України та відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що 10.08.2020 року о 09 год. 35 хв. в м. Львів, вул. Івана Виговського, відбулася дорожньо-транспортна пригоди за участі автомобіля «Skoda Octavia», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 та автомобіля «Honda Accord», номерний знак НОМЕР_2 . Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 11.11.2020 року провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Згідно даної постанови суду в діях ОСОБА_2 присутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що підтверджується матеріалами справи. Як вбачається із матеріалів справи, зокрема акта огляду транспортного засобу, відповіді від НПУ, внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі «Skoda Octavia», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 та «Honda Accord», номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 , отримали технічні пошкодження. Також судом встановлено, що на час здійснення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Skoda Octavia», номерний знак НОМЕР_1 була застрахована у АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» з лімітом за шкоду майну 130000,00 грн., франшиза 1000,00 грн. /поліс ЕР 157841190 а.с.61/, а власник автомобіля «Honda Accord», номерний знак НОМЕР_2 мав укладений із ПрАТ «СК «ВУСО» договір добровільного страхування наземного транспорту № -14-01 від 07.08.2020 року /а.с.22-27/. Згідно долучених до матеріалів справи рахунків /а.с.40, 41/, розмір шкоди, завданої автомобілю «Honda Accord», номерний знак НОМЕР_2 складає 29503,26 грн., які згідно долучених платіжних доручень та довідки-підтвердження заліку страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО» відшкодовано. Інших даних, які б підтвердили розмір матеріального збитку, завданого внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди до матеріалів справи не подано. Пунктом 3.1.3 вказаного договору визначено, що право вимоги переходить до нового кредитора з моменту перерахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора, внаслідок чого новий кредитор набуває прав нового кредитора по відношенню до боржників стосовної їх заборгованостей, які виникли внаслідок заподіяння боржниками збитків страхувальникам первісного кредитора, які уклали Договір страхування із первісним кредитором або третім особам (вимога відшкодування у порядку регресу заподіяного збитку в межах виплачених сум страхових виплат/страхових відшкодувань). Згідно п.4.1 договору ціна договору складає 121797 грн. 81 коп. Згідно додатку №1 до договору цесії №02/08/2021 про відступлення права вимоги до нового кредитора переходить право вимоги, зокрема, до боржника ОСОБА_2 у розмірі 7463,92 грн., ціна по якому становить 1119,59 грн. Суд прийшов до висновку, що позивачем та його представником не надано доказів на виконання умов п. 3.1.3 договору цесії №02/08/2021 про відступлення права вимоги від 02.08.2021 року, а саме підтвердження перерахування ФОП ОСОБА_1 грошових коштів на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», у якості плати за відступлення права грошової вимоги до боржників. Вказане позбавляє суд можливості перевірити чи набув позивач право вимоги до відповідача на підставі договору цесії №02/08/2021 про відступлення права вимоги, оскільки як і позивач та його представник адвокат не надали суду таких доказів, а натомість судом були вжиті заходи, зокрема щодо їх виклику у судове засідання, оскільки судом відповідно до ухвали від 06.12.2021 р. вирішено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, також двічі були задоволені клопотання представника позивача про проведення судового засідання у режимі відео-конференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів представника позивача адвоката Самойленка П.М., однак останній не виходив на зв`язок у режимі відео-конференції із судом. Таким чином, суд приймає до уваги доводи відповідача про те, що позивачем не доведено факту набуття ним права вимоги до відповідача.

Колегія суддів вважає, що такі висновки вцілому відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону і підстав для скасування рішення суду немає.

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , у якому просив:

- стягнути з відповідача на користь позивача ФОП ОСОБА_1 завдані збитки в порядку зворотної вимоги (регресу) у розмірі 7463, 92 грн. та судові витрати.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 29503,26 грн. на виконання договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № -14-01, предметом якого були майнові інтереси страхувальника ОСОБА_3 , пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Honda Accord», номерний знак НОМЕР_2 , що отримав пошкодження у результаті ДТП, що мала місце 10.08.2020 року, винуватцем якої визнано ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП». У зв`язку із вказаним, ПрАТ «СК ВУСО» звернулося до АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу. АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» відшкодувала ПрАТ «СК ВУСО» частину завданих відповідачем збитків в розмірі 22039 грн. 34 коп. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 7463,92 грн. 02.08.2021 року між ПрАТ «СК ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги, зокрема і за договором №-14-01 від 07.08.2020 року.

Як вбачається з матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорено та не спростовано, 10.08.2020 року о 09 год. 35 хв. в м. Львові на вул. Івана Виговського, відбулася дорожньо-транспортна пригоди за участі автомобіля «Skoda Octavia», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 та автомобіля «Honda Accord», номерний знак НОМЕР_2 .

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 11.11.2020 року провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно даної постанови суду в діях ОСОБА_2 присутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно акту огляду транспортного засобу (а.с.36-37), відповіді від НПУ (а.с.30-33), внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі «Skoda Octavia», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 та «Honda Accord», номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 , отримали технічні пошкодження.

На час здійснення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Skoda Octavia», номерний знак НОМЕР_1 була застрахована у АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» з лімітом за шкоду майну 130000,00 грн., франшиза 1000,00 грн. (поліс ЕР 157841190 а.с.61), а власник автомобіля «Honda Accord», номерний знак НОМЕР_2 мав укладений із ПрАТ «СК «ВУСО» договір добровільного страхування наземного транспорту № -14-01 від 07.08.2020 року (а.с.22-27).

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Як вбачається з ч. 1ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Також Велика Палата Верховного Суду у п. 73 вказаної постанови вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Судом першої інстанції правильно встановлено, що згідно долучених до матеріалів справи рахунків (а.с.40, 41), розмір шкоди, завданої автомобілю «Honda Accord», номерний знак НОМЕР_2 складає 29503,26 грн., які згідно долучених платіжних доручень та довідки-підтвердження заліку страхового відшкодування (а.с.58, 59, 60) ПрАТ «СК «ВУСО» відшкодовано.

У позовній заяві позивач ствердив, що АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» відшкодувало ПрАТ «СК «ВУСО» частину завданих збитків у розмірі 22039, 34 грн.

Що стосується доводів апелянта про те, що у страховика не виник обов`язок відшкодування різниці у вигляді фізичного зносу, а тому така різниця має бути сплачена безпосередньо відповідачем, колегія суддів вважає необґрунтованими, зважаючи на те, що у даному випадку відшкодуванню підлягає не матеріальна шкода, яка розраховується з врахуванням зносу транспортного засобу, а відшкодуванню підлягає відновлювальний ремонт, який проведено згідно рахунків ТзОВ «Арія Моторс» та СПД ОСОБА_4 (а.с. 40-44) і відповідно у цьому випадку страховою компанією повинно відшкодовуватися повна вартість проведеного відновлювального ремонту, при здійсненні якого були використані нові вузли та агрегати.

Зважаючи на вказане, у страховика виник обов`язок щодо відшкодування вартості відновлювального ремонту у розмірі 29503,26 грн., що в межах ліміту відповідальності страховика.

Крім цього, судом першої інстанції правильно встановлено, що згідно долученого до матеріалів справи договору цесії №02/08/2021 про відступлення права вимоги від 02.08.2021 року, укладеного між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та суб`єктом підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 , первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором. (а.с.13-21).

Пунктом 3.1.3 вказаного договору визначено, що право вимоги переходить до нового кредитора з моменту перерахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора, внаслідок чого новий кредитор набуває прав нового кредитора по відношенню до боржників стосовної їх заборгованостей, які виникли внаслідок заподіяння боржниками збитків страхувальникам первісного кредитора, які уклали Договір страхування із первісним кредитором або третім особам (вимога відшкодування у порядку регресу заподіяного збитку в межах виплачених сум страхових виплат/страхових відшкодувань). Згідно п.4.1 договору ціна договору складає 121797 грн. 81 коп.

Згідно додатку №1 до договору цесії №02/08/2021 про відступлення права вимоги до нового кредитора переходить право вимоги, зокрема, до боржника ОСОБА_2 у розмірі 7463,92 грн., ціна по якому становить 1119,59 грн. (а.с.19-21).

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивачем та його представником не надано доказів на виконання умов п. 3.1.3 договору цесії №02/08/2021 про відступлення права вимоги від 02.08.2021 року, а саме підтвердження перерахування ФОП ОСОБА_1 грошових коштів на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», у якості плати за відступлення права грошової вимоги до боржників.

Щодо доводів скарги про те, що якщо суд має сумніви щодо набуття ФОП ОСОБА_1 прав вимоги до відповідача ОСОБА_2 то він має витребувати у позивача той чи інший доказ, колегія суддів вважає не обґрунтованими, зважаючи на те, що згідно ч.ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Окрім цього, позивач міг подати підтвердження перерахування ФОП ОСОБА_1 грошових коштів на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», у якості плати за відступлення права грошової вимоги до боржників до суду першої інстанції.

Судом першої інстанції правильно вказано, що не подання вказаних доказів позбавляє суд можливості перевірити чи набув позивач право вимоги до відповідача на підставі договору цесії №02/08/2021 про відступлення права вимоги, оскільки як і позивач та його представник адвокат не надали суду таких доказів, а натомість судом були вжиті заходи, зокрема щодо їх виклику у судове засідання, оскільки судом відповідно до ухвали від 06.12.2021 р. вирішено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, також двічі були задоволені клопотання представника позивача про проведення судового засідання у режимі відео-конференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів представника позивача адвоката Самойленка П.М., однак останній не виходив на зв`язок у режимі відео-конференції із судом. Натомість, як вбачається із матеріалів справи позивачем (його представником) двічі подавалися заяви про розгляд справи у його відсутності (а.с. 101-102, 121-122).

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги подані позивачем докази в суді апеляційної інстанції, зважаючи на те, що апелянтом не доведено, що перешкоджало йому подати доказ щодо перерахування ФОП ОСОБА_1 грошових коштів на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО»до суду першої інстанції.

Зважаючи на вказане, суд прийшов до правильного висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Враховуючи вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними та саму скаргу слід відхилити. Рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 26 жовтня 2023 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра