Справа № 353/906/23
Провадження № 22-ц/4808/1238/23
Головуючий у 1 інстанції Лущак Н.І.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю представника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Олешанська сільська рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області, про встановлення факту постійного проживання за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на ухвалу Тлумацького районного суду від 23 серпня 2023 року під головуванням судді Лущак Н.І. у м. Тлумач,

в с т а н о в и в:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання.

Заяву обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати - ОСОБА_3 , останнім місцем реєстрації якої було с. Долина Івано-Франківського (Тлумацького) району Іванео-Франківської області. За життя ОСОБА_3 склала заповіт від 17.05.2004, яким все майно заповіла своєму синові ОСОБА_2 . Спадкове майно її покійний чоловік ОСОБА_2 прийняв після смерті матері, оскільки проживав разом з нею на час смерті з 2005 року, однак юридично не оформив своїх прав на майно.

Проте, приватним нотаріусом Івано-Франківського РНО Керничною М.В. їй надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.04.2023, якою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з пропущенням терміну прийняття спадщини, оскільки останній не прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказувала, що ОСОБА_2 постійно проживав з 2005 року з своєю матір`ю ОСОБА_3 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , з зв`язку із похилим віком матері та потребою у догляді. Вони проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, вели спільне господарство.

Посилаючись на те, що з метою оформлення спадщини їй необхідно в судовому порядку встановити факт постійного проживання, просила суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 і ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , з 2005 року до моменту відкриття спадщини, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Тлумацького районного суду від 23 серпня 2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою адвоката Білана Н.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа Олешанська сільська рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області, про встановлення факту постійного проживання.

Вирішено заяву з додатками повернути адвокату Білану Н.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , в порядку ч. 3 ст. 186 ЦПК України, а також повернути ОСОБА_1 сплачений нею по квитанції № від 03.08.2023 судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Роз`ясненозаявниці, що вона має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Факт, про встановлення якого просить адвокат Білана Н.М., в інтересах ОСОБА_1 , не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки із поданої заяви встановлено, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 посилається на незаконність ухвали суду.

Вказує, що 06.04.2021 ОСОБА_1 звернулася вчасно до нотаріуса із заявою про відкриття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 свого чоловіка ОСОБА_2 в порядку, передбаченому ст. 1270 ЦК України.

Підставою для відмови їй приватним нотаріусом Івано-Франківського РНО Керничною М.В. при винесенні постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.04.2023, є не те, що заявницею пропущено термін прийняття спадщини після смерті її чоловіка, а пропуск терміну прийняття спадщини її покійним чоловіком після смерті його матері.

Заявник долучила до заяви про встановлення факту постійного проживання документи, що підтверджують наявність спадкового майна, яке залишилося після смерті свекрухи заявниці та увійшло до складу спадщини після її смерті та фактично було прийнято її сином ОСОБА_2 - чоловіком заявниці.

Заявниця обрала спосіб щодо подання заяви про встановлення факту постійного проживання виходячи із вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України, ч. 3 ст. 1268 ЦК України та роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008.

Факт, що підлягає встановленню згідно поданої заяви має юридичне значення, тобто від нього залежать виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявниці, а саме оформлення права на спадщину та одержання свідоцтва про право на спадщину, тобто виникнення майнових прав.

Мета встановлення юридичного факту - належне оформлення права на спадщину заявниці відповідно із зауваженнями викладеними у Постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.04.2023.

В заяві про встановлення факту постійного проживання зазначено, що інші спадкоємці свекрухи заявниці не зверталися до нотаріуса про відкриття спадщини та не претендують на спадкове майно, що свідчить про відсутність спору про право, оскільки чоловік свекрухи заявниці ОСОБА_4 помер. Інші спадкоємці у свекрухи заявниці відсутні.

Крім того, Олешанська сільська рада, яка виступала як заінтересована сторона по справі, не заперечує проти оформлення спадщини заявницею на земельні ділянки та підтверджує факт постійного проживання чоловіка заявниці із його мамою за адресою: Івано-Франківська обл., Івано-Франківський р-н (до перейменування - АДРЕСА_1 з 2005 року до моменту відкриття спадщини, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Тому встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, оскільки відсутні інші спадкоємці і певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права, а також суперечності, конфлікт між спадкоємцями.

Просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заінтересована особа Олешанська сільська рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з мотивів, наведених у ній.

Представник заінтересованої особи Олешанської сільської ради в судове засідання не з`явився, хоча заінтересована особа належним чином повідомлена про день, час і місце слухання справи.

Враховуючи вищенаведене і необхідність дотримання судом строків розгляду апеляційної скарги, колегія суддів відповідно до статті 372 ЦПК України перешкод у розгляді справи в зв`язку з неявкою заінтересованої особи не вбачає.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 2, 7 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження;позовного провадження (загального або спрощеного);окремого провадження.

Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 12 січня 2022 року у справі № 227/2188/21 (провадження № 61-18156св21) та від 26 січня 2022 року у справі № 568/310/21 (провадження № 61-16757св21).

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися питання про факт, але не спір про цивільне право.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про цивільне право. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спором є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Спір про право характеризує такий стан правовідносин, коли між сторонами існують певні розбіжності з приводу наявності, змісту та обсягу прав та обов`язків, здійснення яких є неможливим без судового втручання, а одним з критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження судова практика визначає саму можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб.

При зверненні із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, особа відповідно до вимог ст. 318 ЦПК України вказує мету встановлення юридичного факту, яка дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи зумовлює він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та навести докази його існування.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, заявниця обґрунтовувала необхідність встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини для прийняття спадщини після його смерті.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Метою звернення адвоката Білана Н.М., в інтересах ОСОБА_1 , із заявою про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , зокрема з метою наступного вирішення питання про право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті спадкодавця.

Сукупність обставин, зазначених заявницею в заяві про встановлення юридичного факту, свідчить про можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб. За наявності спору про право встановлення юридичного факт повинно вирішуватися не в порядку окремого провадження, а в позовному провадженні, як і було роз`яснено судом першої інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що заява не підлягає розгляду у порядку окремого провадження, оскільки із поданої заяви встановлено, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження. При цьому, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Згідно ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Враховуючи, що з матеріалів справи вбачається спір про право, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у відкритті провадження у справі відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги, що заявником зазначено про відсутність інших спадкоємців свекрухи заявниці та інших осіб, які не зверталися до нотаріуса про відкриття спадщини і не претендують на спадкове майно, а також, що Олешанська сільська рада не заперечує проти оформлення спадщини заявницею на земельні ділянки та підтверджує факт постійного проживання чоловіка заявниці із його мамою, тому встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, не спростовують висновків суду першої інстанції про неможливість встановлення цього факту в порядку окремого провадження.

Посилання апелянта не спростовують можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення факту постійного проживання ОСОБА_3 і ОСОБА_2 навіть за відсутності заперечень таких осіб.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів приходить до переконання, що оскаржувана ухвала відповідає вимогам матеріального і процесуального права, тому її слід залишити в силі.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Тлумацького районного суду від 23 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 20 жовтня 2023 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин