П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2023 року м. Київ

Справа № 760/11700/22

Провадження: № 22-ц/824/12300/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Нежури В. А., Верланова С. М.,

секретар Сакалош Б. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»

на додаткове рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 07 червня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Коробенка С. В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», третя особа: Регіональна філія міста Києва та Київської області Державного підприємства «Національні інформаційні системи», про усунення перешкод у здійсненні права власності та зняття обмеження з майна,

у с т а н о в и в:

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 27 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про усунення перешкод у здійсненні права власності були задоволені.

06 квітня 2023 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат у вигляді понесених витрат на правничу допомогу.

Вказала, що на оплату вартості послуг з правничої допомоги на користь адвокатського бюро «Адвоката Ігоря Андрєєва» нею було сплачено суму в розмірі 24000 грн, які повинні бути стягнені з відповідача.

Додатковим рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 07 червня 2023 року стягнено з ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 24000 грн.

Не погодившись із таким судовим рішенням, директор ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив додаткове рішення суду змінити, визначивши розмір витрат на правничу допомогу в розмірі 1 000 грн.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що витрати, визначені позивачем є неспівмірними зі складністю справи та наданим адвокатом обсягом послуг.

Також, просив врахувати ту обставину, що позивач не звертався до відповідача із пропозицією мирного врегулювання спору.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 24 липня 2023 року відкрито апеляційне провадження, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні адвокат Андрєєв І. П. в інтересах ОСОБА_1 заперечив проти апеляційної скарги, просив додаткове рішення суду залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вислухавши пояснення адвоката Андрєєва І.П. в інтересах ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив із того, що витрати позивача на правничу допомогу підтверджені належними доказами та відповідають складності спору, обсягу та якості наданої правової допомоги.

Перевіряючи вказані висновки суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно вимог частин 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 134 ЦПК України кожна із сторін процесу подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла, і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно частини 2 зазначеної статті у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

27 березня 2023 року в судовому засіданні адвокат Андрєєв І. П. зробив заяву, що ним на протязі 5 днів будуть подані докази на підтвердження витрат позивача, понесених на правничу допомогу.

31 березня 2023 рокуадвокат Андрєєв І. П. в інтересах ОСОБА_1 , в передбачений законом строк, направив заяву про ухвалення додаткового рішення, до якої долучив відповідні докази, а саме, договір №16/22-АБ від 05 серпня 2022 року про надання правової допомоги, укладений між ОСОБА_1 та адвокатським бюро «Адвоката Ігоря Андрєєва» та додаткову угоду №1 до нього, акт виконаних робіт від 30.03.2023 року та рахунок №7 від 30.03.2023, згідно яких адвокатом було надано послуги, а позивачем їх погоджено на загальну суму в розмірі 24000 грн.

Згідно позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Сума витрат на правничу допомогу в розмірі 24000 гривеньрозрахована у відповідності до встановленої договором вартості однієї години робочого часу адвоката - 2000 грн., факт надання відповідних послуг підтверджено актом виконаних робіт від 30.03.2023 року.

Слід відмітити і те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказала, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких, саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Відповідач про розгляд заяви був повідомлений належним чином, своїм правом на подачу клопотання про зменшення заявлених позивачем витрат не скористався.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно врахував обставини справи, її складність, ціну позову, обсяг виконаної адвокатом роботи, та, ураховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 24 000 грн., які підтверджені належними доказами, поданими суду в строк, визначений процесуальним законом.

Відповідно до частини третьої статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на викладене, апеляційна скарга ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» задоволенню не підлягає, а додаткове рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 07 червня 2023 рокупідлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» залишити без задоволення.

Додаткове рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 07 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 24 жовтня 2023 року.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді В. А. Нежура

С. М. Верланов