Справа № 204/7708/23
Провадження № 2/204/2361/23 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю позивачки ОСОБА_1

за участю представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради скасування надмірно нарахованої заборгованості за комунальні послуги та зменшення вартості комунальних послуг,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даною позовною заявою, в якій просила скасувати нараховану помилково суму за сплату комунальних послуг, за спожиту послугу теплопостачання в розмірі 5 700,00 грн.; судовий збір - 992,40 грн. зробити письмовий внесок, як приход на дохід теплопостачання 3 % внаслідок скасування помилки за сплату комунальних послуг зробити списання віднімання, додати після рішення судового засідання сплати судового збору 992,40 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, про те, що позивачу було нараховано помилково суму за сплату комунальних коштів, а саме за спожиту послугу теплопостачання не існуючої заборгованості, що була нарахована відповідачем у розмірі 5 700,00 грн. На даний момент вона є безробітною, проживає одна та сама себе утримує, з урахуванням того факту, що вона наразі не працює, та проживає одна, вона не може повноцінно користуватися всіма потребами, які б забезпечували нормальне фізіологічне життя в цілому для громадянина на теперішний час. Також вказує, вона може бути відсутня за місцем проживання тривалий час. Відповідач не реагує на її телефонні дзвінки, а також її непоодинокі письмові звернення, вона не мала змоги повідомити про свою тривалу відсутність за місцем мешкання, із цього випливає що під час її не проживання в квартирі, їй нараховано комунальну плату за комунальні послуги якими фактично вона не користувалась, та користуватися фізично не могла. Також вказує, що в холодну пору, а саме взимку температура в квартирі, в якій вона зареєстрована, не перевищує 13 градусів, а отже нарахування стандартної суми за комунальну послугу вважає безпідставною, та таким відношенням вбачається саме здирництво та знущання над безробітними людьми. На підставі чого до відповідача було направлено акт-претензію про списання нарахованої заборгованості за сплату комунальних послуг, однак жодного результату це не призвело.

Не погодившись з позовними вимогами, відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано наступне. Обов`язковою до сплати незалежної від проживання є послуга з постачання тепла (опалення). Відсутність споживача за місцем проживання не є підставою для не нарахування оплати, оскільки в такому разі споживач повинен документально підтвердити, що він відсутній. Щодо якості послуг та низької температури у приміщенні взимку, відповідач вказує, що цей факт нічим не підтверджується, окрім пояснень позивача. Жодних доказів про незадовільну якість послуг опалення, позивачем не надано. Будь-яких актів не складалось, комісія не фіксувала, що в квартирі температура взимку не перевищую 13 градусів тепла. Посилаючись на викладене, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову.

Позивачка в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги. Так, позивачка вказала, що температура у квартирі не перевищувала 13-17 градусів, допомоги від президента України вона не отримувала. Нарахована сума 5700,00 грн. з 2018 року є помилковою, оскільки в 2017 року був перерахунок. Позовна вимога відносно 3% це стягнення з інших країн. Вказала, що інші країни ніколи їй не допомагали. Зазначила, що відповідач веде незаконну космічну діяльність.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилався на пояснення, які виклав у відзиву. Також, представником відповідача було запропоновано позивачці реструктурувати заборгованість.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки задоволенню не підлягають, по наступним підставам.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Як встановлено судом, місце реєстрації проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 з 05 січня 2001 року та споживачем комунальних послуг, зокрема, послуг з теплопостачання.Організацією, яка надає такі послуги - є Комунальне підприємство «Теплоенерго».

Позивачка вважає, що заборгованість у розмірі 5 700,00 грн. за комунальні послуги з теплопостачання, при цьому підстави, з яких борг є необґрунтованим, зводяться до такого: 1) незадовільний матеріальний стан, низький рівень пенсії та доходів; 2) відсутність позивачки протягом тривалих періодів у квартирі; 3) взимку температура повітря у квартирі не перевищує 13 градусів тепла, тобто послуги з опалення надаються неналежної якості.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

У частині першій статті 19 Закону №1875-ІV передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, разом з тим відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону №1875-ІV обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 68 ЖК України плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться, крім квартирної плати, за затвердженими у встановленому порядку тарифами, у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Згідно з пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води або до затверджених нормативів (норм) споживання.

Згідно ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Суд відзначає, що чинне законодавством, зокрема, Закон України «Про житлово-комунальні послуги» не містить положень, відповідно до яких, особа, яка має низький рівень доходів чи незадовільний майновий стан, звільняється повністю або частково від сплати комунальних послуг. Отже, обов`язок сплати отриманих послуг не залежить від майнового стану споживача, тому позивачка повинна оплачувати отримані нею послуги з теплопостачання у повному обсязі. Разом з тим, для соціально незахищених верств населення та осіб, які мають низький рівень доходів, державною запроваджені певні механізми з метою захисту таких осіб. Так, позивачка не позбавлена права звернутися до органів міської ради за отриманням адресної допомоги, оформити субсидію, тощо. Позивачка має також право звернутися до Комунального підприємства «Теплоенерго» із заявою про реструктуризацію заборгованості.

Таким чином, суд не може списати заборгованість за комунальні послуги або визнати її необґрунтованою, лише з тих підстав, що особа не може сплачувати такі послуги.

Стосовно доводів позивачки про те, що вона тривалий час відсутня у квартирі, тому послуги нараховуються неправомірно, суд вказує таке.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Отже, особи, які тимчасово залишили своє житло, мають право на неоплату комунальних послуг, проте таке право не стосується постачання теплової енергії. Тобто, відсутність позивачки взимку в помешканні, не є підставою для не нарахування послуг та їх неоплати, оскільки подача теплоносія здійснюється в квартиру, і це помешкання опалюється. Між тим, позивачкою для доведення того, що вона відсутня за місцем проживання, необхідно надати підтверджуючі документи.

Проте, позивачкою таких доказів не надано ні до суду, а ні відповідачу. Свідків, довідок, які видані на підставі акту щодо підтвердження факту не проживання, про що було зазначено в позові, не надано.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для скасування нарахованої заборгованості у зв`язку із відсутністю позивачки у квартирі та не споживання нею послуг.

Щодо доводів про неналежну якість послуг взимку, суд виходить з наступного.

Чинним законодавством передбачений порядок врегулювання відносин між споживачем та виконавцем житлово-комунальних послуг. Так, у разі неналежного надання або ненадання послуг, споживач повідомляє про це виконавця усно за допомогою телефонного зв`язку чи у письмовій формі за адресами, що зазначені в договорі. (Згідно із Правилами надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ від 21 липня 2005 р. № 630).

Споживач має право звернутися до виконавця та вимагати проведення перевірки якісних та/або кількісних показників послуг, що надаються. Виконавець зобов`язаний направити свого представника для такої перевірки та за її результатами скласти відповідний акт-претензію. У разі неявки представника виконавця, а також у разі необґрунтованої відмови від підписання акта, акт можуть підписати двоє інших споживачів. Виконавець протягом 3-х днів зобов`язаний повідомити споживачу про те, чи визнає він викладені в акті-претензії факти. У разі незгоди спір між виконавцем і споживачем вирішується у судовому порядку.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець/виробник зобов`язаний проводити перерахунок розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі перерви в їх наданні, ненаданні або наданні не в повному обсязі в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ). Окрім того, у статті 21 даного закону зазначено, що виконавці послуг зобов`язані розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості". Проведення такого перерахунку передбачено у Постанові Кабінетом міністрів України № 151 від 17.02.2010 "Про порядок проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості" (далі Порядок №151).

Відповідно до п. 5 Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2010 р. №151 (далі - Порядок), у разі невідповідності фактичної температури в житлових приміщеннях нормативній перерахунок за надання послуг з централізованого опалення за відсутності квартирних та будинкових засобів обліку теплової енергії перерахунок проводиться у разі оплати послуг за відповідними формулами.

Суд вказує, що в матеріалах справи, не має доказів не підтвердження низької температури, так вказане ґрунтуються лише на особистому сприйнятті позивачки та її власних спостереженнях, проте суд не може взяті ці факти до уваги. Іншими словами, позивачка не довела, що послуги, які надаються КП «Теплоенерго» не відповідають стандартам якості. В даному випадку необхідно було запросити уповноважених представників КП «Теплоенерго» для заміру температури у помешканні та скласти відповідні документи. А у разі відмови від виходу на квартиру - позивачка мала право самостійно скласти відповідні акти із залученням свідків (сусідів) та голови ОСББ, тощо, та направити ці акти для підписання КП «Теплоенерго». В такому разі позивачка мала би хоча б документальне підтвердження незадовільної якості послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Отже, сторона, яка посилається на ті, чи інші обставини, повинна навести докази, на підставі яких суд може отримати достовірні відомості про фактичні обставини справи. У іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Проте позивачкою не доведена жодна із обставин, на яку він посилається у позові.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачкою не доведено факт неналежного виконання зобов`язань КП «Теплоенерго», а заборгованість, яка нарахована за особовим рахунком, є обґрунтованою і не спростована у встановленому порядку. Також позивачка вказує у позові, що ця заборгованість є помилковою, проте судом не встановлено помилковість розрахунку боргу та підстав, які б давали право суду виключити цю заборгованість з особового рахунку чи списати її, або хоча б зменшити. За таких обставин суд констатує, що позовні вимоги є необґрунтованими, тому у задоволенні позову належить відмовити повністю.

За змістом ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2023 року позивачці було відстрочено сплату судового збору у розмірі 1073 грн. 60 коп. при зверненні до суду з дійсним позовом, до ухвалення судового рішення у справі.

Таким чином, оскільки позивачці відмовлено в задоволенні позову, сума відстроченого судового збору у розмірі 1073 грн. 60 коп. підлягає стягненню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13,76-82,133,141, 259, 263, 264, 265, 352, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради скасування надмірно нарахованої заборгованості за комунальні послуги та зменшення вартості комунальних послуг - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання (вказано в позові): АДРЕСА_1 .

Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпровської міської ради, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 32688148, місцезнаходження: 49081, м. Дніпро, пр. Слобожанський, буд. 29, офіс 504.

Суддя В.В. Самсонова