ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/151/23
Провадження № 2/362/915/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.08.23 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участю секретаря Тельнової О.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без фіксування технічними засобами на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 15.09.2011 року в розмірі 80 107,60 грн. та сплачений судовий збір.

В обґрунтування позову зазначено, що між ними та ОСОБА_2 укладений кредитний договір №б/н від 15.09.2011 року, згідно якого ОСОБА_2 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який належним чином не виконується, внаслідок чого станом на 20.12.2022 року утворилась заборгованість у розмірі 80 107,60 грн., яка складається з: 68 116,33 грн. заборгованість за тілом кредиту; 3 807,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 8 184,27 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

Ухвалою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01.02.2023 року позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» залишено без руху та надано строк для усунення зазначених недоліків в ухвалі, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали (а.с. 74-76).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.03.2023 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 140).

11.05.2023 року до суду від представник ОСОБА_2 адвоката Стукалової І.В., надійшов відзив на позовну заяву, в якій зазначають, що з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 15.09.2011 року підписала анкету- заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в «Приватбанк». Разом з тим, з вказаної анкети-заяви неможливо встановити які послуги було обрано та який кредитний ліміт було встановлено, оскільки вказана інформація відсутня у даній анкеті-заяві. Своїм підписом в анкеті-заяві ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилась з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами, а також зобов`язується виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті AT КБ «Приватбанку».

Разом із позовною заявою банком також було надано розрахунок заборгованості за договором №б/н від 15.09.2011 року, укладеного між AT КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 за період з 05.06.2014 р. 20.12.2022 р.

Відповідно до вказаних розрахунків, станом на 20.12.2022 р. року заборгованість становить 80107,60 грн., що складається із заборгованості за кредитом - 68116,33 грн., заборгованості по нарахованим відсоткам - 3807,00 грн., заборгованість по простроченим відсоткам - 8184,27 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг AT КБ «Приватбанк» від 15.09.2011 року процентна ставка не зазначена.

Також у цій заяві відсутні умови договору щодо строку виконання зобов`язань з повернення кредиту, встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Також у цій заяві відсутні умови договору щодо строку виконання зобов`язань з повернення кредиту, встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 15.09.2011 p., посилався Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» в «Приватбанку», розміщений на сайті: https://privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» в «Приватбанку» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг «Приватбанку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Окрім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

З урахуванням зазначеного, вважають, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору AT КБ «ПРИВАТБАНК» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-ХІІ про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. За таких обставинах, вимога позивача про стягнення відсотків є необгрунтованою, а їх стягнення протягом всього часу обслуговування клієнта ОСОБА_2 є безпідставним та незаконним.

Щодо заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, зазначили, що звертаючись до суду із цим позовом банк надав суду зокрема анкету-заяву ОСОБА_2 від 15.09.2011 р. та розрахунок заборгованості, а також Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» в «Приватбанку», довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_2 , довідку про видані кредитні картки ОСОБА_2 .

Слід врахувати, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

При цьому згідно пункту 3 вказаного Положення клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу).

Однак, позивачем не надано належних доказів на підтвердження розміру заборгованості ОСОБА_2 по тілу кредиту, у зв`язку з чим неможливо перевірити та точно встановити наявність чи відсутність такої заборгованості, а у разі її наявності - її точного розміру.

Крім того, провівши попередні розрахунки на підставі відомостей, наданих позивачем в розрахунку заборгованості, було перераховано розмір заборгованості по тілу кредиту.

Так обрахування проводилось починаючи з 12.01.2021 р. - з періоду відсутності заборгованості ОСОБА_2 за вказаним кредитом.

Так, підсумовуючи розмір отриманих ОСОБА_2 коштів шляхом додавання показників колонки №3 розрахунку «Витрати клієнтом кредитних коштів» за період з 12.01.2021 р. по 20.12.2022 р. отримуємо показник - 272379,24 грн.

Також підсумовуємо розмір погашених відповідачем коштів шляхом додавання показників колонки 30 колонки «Сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості» за період з 12.01.2021 р. по 20.12.2022 р. отримуємо показник 213188,41 грн.

Віднявши розмір внесених відповідачем коштів від розміру отриманих коштів отримуємо суму 59190,83 грн., що суттєво відрізняється від суми тіла кредиту, зазначеного в розрахунку заборгованості, зокрема в розмірі - 68116,33 грн., що майже на 10000 грн. перевищує розмір тіла кредиту, розрахованого на підставі відомостей розрахунку.

Крім того, слід врахувати, що протягом всього часу користування кредитними коштами, позивач неправомірно стягував з відповідача відсотки.

Підсумовуючи розмір сплачених відповідачем відсотків за період з 05.06.2014 р. до 20.12.2022 р. отримаємо суму 30039,55 грн.

Враховуючи, що позивач неправомірно стягував з відповідача відсотки, зазначена сума стягнутих відсотків має враховуватись при визначенні суми боргу по тілу кредиту.

Віднявши розмір стягнутих в відповідача відсотків від суми заборгованості по тілу кредиту отримуємо суму 29151,28 грн.

При цьому зазначають, що стороною відповідача виконано вказаний розрахунок виходячи з відомостей наданого позивачем розрахунку заборгованості, який не є первинним документом у відповідності до положень статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», однак при цьому спростовує розмір боргу, що зазначений позивачем в позовній заяві та розрахунку боргу.

Також, при цьому не враховано розмір відсотків, виплачений відповідачем за період з 15.09.2011 р. до 05.06.2014 р., оскільки розрахунок заборгованості подано лише починаючи з 05.06.2014 р.

Кінцевий розмір вимог, що визнається відповідачем (щодо сплати заборгованості по тілу кредиту) можливо буде визначити після надання відповідачем первинних банківських документів, а саме виписок по рахунку відповідача.

На думку сторони відповідача, таким засадам не відповідають дії позивача по здійсненні розрахунку боргу відповідача, у зв`язку з чим наданий позивачем розрахунок заборгованості взагалі не слід брати до уваги.

Враховуючи викладене, відповідач даний позов визнає частково, в частині непогашеної суми тіла кредиту за мінусом коштів, внесених відповідачем та спрямованих банком в рахунок погашення відсотків. В решті вимог позову, відповідач не визнає, вважає його безпідставним, необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Конкретний розмір боргу за тілом кредиту, що визнається відповідачем, буде надано за результатами огляду та дослідження первинної бухгалтерської документації, у разі її надання позивачем.

При цьому зазначають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Так, обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачем в основу своїх доводів покладено розрахунок заборгованості, який не є первинним документом у відповідності до положень статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а тому не є належним доказом на підтвердження розміру заборгованості відповідача.

Відтак, за відсутності належних доказів на підтвердження розміру заборгованості відповідача - взагалі відсутні підстави для задоволення позову та стягнення будь-якої суми коштів (а.с. 152-158).

01.06.2023 року до суду від представника АТ КБ «ПриватБанк» надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого зазначають, що при оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п.1 ст. 30 ЦК України), яким підтверджується, що Позичальник ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку.

Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів.

Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, Відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua: https://client-bank.privatbank.ua. Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено що Відповідачу було надано для ознайомлення Умові та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання.

Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому.

Отже, враховуючи вищевикладене, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ual) складають Договір про надання банківських послуг.

Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заява, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві.

На підставі поданої Заяви, що разом з Умовами та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг Відповідачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 (п.п. 1.1.1.90 , 2.1.1.11 Умов) ключем до карткового рухунку є пластикова Картка (п. 1.1.1.62 Умов) яку отримав Відповідач та мобільний телефон який вказав Відповідач (п. 1.1.1.15 та п. 1.1.1.16 Умов) в Заяві.

Таким чином Банк забезпечив Позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою Карти та фінансового телефону на який приходить динамічний (змінюваний) ОТП пароль. Таким чином, кредитний договір укладений відповідно до норм чинного законодавства та є чинним.

Позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 15-09-2011 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткове інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформаціє про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що Відповідач висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки та особистим підписом засвідчив (ла), що Я згоден (на) з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнте Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить мі: мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомився (лась) і згоден.

Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді....

Також до матеріалів позовної заяви долучено Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна з якого чітко вбачається, що Відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,3% (27,6% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо.

Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови.

Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку.

Відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правилами надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг.

Банк надав до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, а отже й отримав кредитну картку, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки.

З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором ( погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»).

Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на баланс карткового рахунку Відповідача баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції ТІ чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції).

Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі.

Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались.

Таким чином, твердження Відповідача, що в матеріалах справи відсутні докази ознайомленні відповідача з Умовами та Правилами надання банківських послуг не відповідають дійсним обставинам справи.

01.08.2018 Відповідно до виписки по рахунку вбачається активне використання Відповідачем кредитного рахунку, а саме: розрахування у торговельній мережі, приклад: 02.09.2018 року Аптека: TOV MEDLIFE, KYIV UAH -105,30 зняття готівки у банкоматах, приклад: 20.07.2018 року зняття готівки в банкоматі: UKRSIBBANK, G-V STALINGRADA, 16 UAH -2 080,00; поповнення кредитного рахунку, приклад: Поповнення готівкою своєї картки в термінал самообслуговування: м. Васильків, вул. Володимирська, буд. 13, Відділення банку UAH 5 000,00 грн.

У постанові від 28.03.2019 у справі № 428/2873/17 (reyestr.court.gov.ua/Review/80854464) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок, що підписанням анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг AT КБ «ПриватБанк» позичальник погоджується з умовами та правилами надання банком послуг, які разом з цією заявою, зразками підписів складають змішаний договір банківського рахунку і кредитного договору; приєднання до умов та правил надання банківських послуг є укладенням договору з банком; саме по собі посилання на неознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин".

У постанові від 06.02.2018 у справі №755/2720/16-ц (reyestr.court.gov.ua/Review/72124540) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок, що підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ «КБ «ПриватБанк», в якій виявив бажання отримати кредитні кошти та підтвердив, що він ознайомлений і погоджується з Умовами та Тарифами банку; при цьому Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору.

Банк надав до суду виписку по картрахунку, яка є підтвердженням, що Відповідачу було видано платіжну картку та відкрито картрахунок, на який встановлено кредитний ліміт та чітко прослідковується, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку Універсальна, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки.

Також з розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що Відповідач частково сплачував заборгованість за договором.

З матеріалів справи не вбачається, а Відповідачем не доведено відсутності заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином, а тому вимоги позовної заяви підлягають задоволенню в повному обсязі.

Надана виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належним та допустимими доказами по справі.

Щодо врахування виписки по картковому рахунку правову позицію, висловлено Постанові Верховного Суду від 16.09.2020р. по справі № 200/5647/18.

«Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первин: документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою д. бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складати зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складе у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № »254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.

Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом.».

Слід зауважити, що розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображує стан нарахувань в певні періоди часу. Тому було надано виписку по рахунку. Із виписки вбачається, що Відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами.

Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо не знання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи.

Стосовно наданого Відповідачем власного розрахунку заборгованості слід зауважити, що Відповідач не має спеціальних знань, та належної освіти в даній сфері для компетентного проведення розрахунку заборгованості за кредитом.

Більш того, зауважуємо, що згідно ст. 103 ЦПК України для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо суд призначає експертизу у справі. Відповідачем не доведено, що останній має спеціальні знання для здійснення такого розрахунку заборгованості.

Судово-бухгалтерської експертизи з метою з`ясування питання наявності або відсутності заборгованості Відповідача за кредитним договором не проводилась, а тому підстави вважати наданий Банком розрахунок заборгованості неналежним відсутні.

Враховуючи викладене, просили суд задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі (а.с. 160-166).

14.06.2023 року до суду від представника ОСОБА_2 адвоката Стукалової І.В. надійшло заперечення на відповідь на відзив в якому, зазначає, що заперечуючи обґрунтування відзиву позивач посилається на правові норми щодо презумпції правомірності правочину та узгодженнями сторонами всіх умов договору у визначеному законом порядку.

Стороною відповідача надано відповідне правове обґрунтування на спростування вказаних обставин у відзиві на позовну заяву, тому з метою не завантаження матеріалів справи, повторно вказане обґрунтування не наводиться.

При цьому звертають увагу, що позивач, посилається на часткове виконання відповідачем умов договору як на обставину, що стверджує визнання відповідачем умов договору. Просить суд взяти до уваги ту обставину, що кошти з кредитної картки відповідача списувались автоматично, тому цілком зрозуміло, що відповідач, як пересічний громадяни без відповідної освіти та знань в галузі права та бухгалтерського обліку не розуміла і не могла розуміти, на погашення чого саме спрямовувались списані кошти.

Щодо ненадання контррозраунку та незаявлення клопотання про призначення судової економічної експертизи, слід зазначити, що стороною відповідача проведено попередні розрахунки на підставі відомостей, наданих позивачем в розрахунку заборгованості, було перераховано розмір заборгованості по тілу кредиту.

Так обрахування проводилось починаючи з 12.01.2021р. - з періоду відсутності заборгованості ОСОБА_2 за вказаним кредитом.

Так, підсумовуючи розмір отриманих ОСОБА_2 коштів шляхом додавання показників колонки №3 розрахунку «Витрати клієнтом кредитних коштів» за період з 12.01.2021 р. по 20.12.2022 р. отримуємо показник - 272379,24 грн.

Також підсумовуємо розмір погашених відповідачем коштів шляхом додавання показників колонки 30 колонки «Сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості» за період з 12.01.2021 р. по 20.12.2022 р. отримуємо показник 213188,41 грн.

Віднявши розмір внесених відповідачем коштів від розміру отриманих коштів отримуємо суму 59190,83 грн., що суттєво відрізняється від суми тіла кредиту, зазначеного в розрахунку заборгованості, зокрема в розмірі - 681 16,33 грн., що майже на 10000 грн. перевищує розмір тіла кредиту, розрахованого на підставі відомостей розрахунку.

Крім того, слід врахувати, що протягом всього часу користування кредитними коштами, позивач неправомірно стягував з відповідача відсотки.

Підсумовуючи розмір сплачених відповідачем відсотків за період з 05.06.2014 р. до 20.12.2022 р. отримаємо суму 30039,55 грн.

Враховуючи, що позивач неправомірно стягував з відповідача відсотки, зазначена сума стягнутих відсотків має враховуватись при визначенні суми боргу по тілу кредиту.

Віднявши розмір стягнутих в відповідача відсотків від суми заборгованості по тілу кредиту отримуємо суму 29151,28 грн. Враховуючи викладене, відповідач даний позов визнає частково, в частині непогашеної суми тіла кредиту за мінусом коштів, внесених відповідачем та спрямованих банком в рахунок погашення відсотків. В решті вимог позову, відповідач не визнає, вважає його безпідставним, необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню (а.с. 171-172).

29.06.2023 року до суду від представника АТ КБ «ПриватБанк» надійшло пояснення на заперечення, відповідно до якого представник позивача повторно зазначають обставини, які були викладенні в відповіді на відзив та просили суд задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі (а.с. 185-189).

Представник позивача разом із позовною заявою подав до суду клопотання, в якому просив позов задовольнити та розглянути справу без його участі, проти заочного рішення не заперечує (а.с. 67).

Представник ОСОБА_2 адвокат Стукалова І.В., в судове засідання не з`явилася, заяв або клопотань про розгляд справи у їх відсутності або про відкладення не направляли.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, враховуючі відзив, заперечення на відповідь на відзив відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі рішення та часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 15.09.2011 року ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала Анкету-заяву № б/н, згідно якої остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та позивачем АТ КБ «ПриватБанк» про надання банківських послуг, про що свідчить підпис ОСОБА_1 у анкеті-заяві (а.с. 28).

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті складає між банком та відповідачем Договір приєднання у розумінні ч. 1 ст. 634 ЦК України.

Відповідно до умов укладеного договору він складається із заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг й Правил користування платіжною карткою.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с. 32-56).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 20.12.2022 року заборгованість становить у розмірі 80 107,60 грн., яка складається з: 68 116,33 грн. заборгованість за тілом кредиту; 3 807,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 8 184,27 грн. заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 7-25).

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом ст.ст. 633, 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові № 175/4576/14 від 17 липня 2019 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, умови договорів приєднання розробляються банком, а тому повинні бути зрозумілі усім споживачам, доведені до їх відома, а тому банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За правилами ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

З цього випливає, що при укладенні кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Як зазначено вище, договір між сторонами був укладений у формі Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

У її змісті процентна ставка за користування кредитом не зазначена і така графа самим бланком даного документа не передбачена.

З наданих позивачем Умов та правил надання банківських послуг та Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» в ПриватБанку, вбачається, що вони є внутрішніми документами банку і відповідачем, як позичальником, не підписані.

Суд вважає, що надана позивачем роздруківка вказаних документів із сайту банку, не дає можливості ідентифікувати дані документи та їх редакцію станом на момент укладення договору, а тому не є достатніми для висновку про їх достатність для висновку про стягнення з відповідача процентів та штрафів, зазначених у Анкеті.

Це ж підтверджується правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17 / провадження № 14-131цс19, і не спростовано позивачем при зверненні до суду.

Верховний Суд зазначив, що норми ст. 634 ЦК України при вирішенні такого спору застосовуватися не можуть, оскільки при зверненні до суду позивач не надав будь-яких доказів, які б свідчили про те, що саме долучені до позову Умови та правила надання банківських послуг, якими обґрунтовуються вимоги позивача з посиланням на дану норму закону, які розміщені на офіційному сайті позивача, діяли при укладенні договору з відповідачем.

Виходячи з цього та викладеного вище, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки не підтверджують зазначених обставин.

Суд також вважає, що надані позивачем Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, не підписані позичальником, а також підписана ним Анкета-заява позичальника, яка є єдиним свідченням прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору, не можуть вважатися складовою кредитного договору в розумінні вимог Цивільного кодексу України.

За таких обставин надані документи не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 14.06.2018 року шляхом підписання Анкети-заяви.

Відповідно до ч.1 ст.632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

З анкети-заяви відповідача, як позичальника, вбачається, що питання про розмір процентів при її підписанні відповідачем не узгоджувалося.

Наданий позивачем при зверненні до суду Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток» Універсальна», яким врегульовано питання умов договору, відповідачем, як позичальником, також не підписані.

Суд вважає, що надані позивачем при зверненні до суду докази укладення договору не дають суду підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Виходячи з цього, отримання відповідачем кредиту банку, використання кредитних коштів на власні потреби, невиконання відповідачем умов договору в частині повернення кредитних коштів, що призвело до прострочення тіла кредиту, а також визнання відповідачем в цій частині позовних вимог із врахуванням (суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в цій частині та його право захистити своє порушене право шляхом зобов`язання відповідача, як боржника, виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З урахуванням приведеного вище аналізу суд також приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача в частині стягнення процентів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17.

Таким чином, суд погоджується з тим, що позивачем обґрунтовано зазначено про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з ОСОБА_1 заборгованість за тілом кредиту, але у розмірі 29 151,28 грн. враховуючи наданий розрахунок представника відповідача (а.с.172), а інша частина позовних вимог задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат між сторонами вирішується за правилами ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтею 61 Конституції України, статтями 3, 6, 15, 16, 207, 509, 526, 530, 549, 551, 610, 632, 633, 634, 638, 1048, 1054, 1056-1 ЦК України, статтями 12, 19, 81, 82, 89, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 272, 273 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту на підставі кредитного договору №б/н від 14.06.2018 року у розмірі 29 151,28 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», , адреса місцезнаходження: м. Київ, вулиця Грушевського. 1-Д; 49094 м. Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, 50.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко