Справа № 132/2781/23
Провадження № 2/132/717/23
РІШЕННЯ

Іменем України

"19" жовтня 2023 р. Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Аліменко Ю.О.

секретаря Безулої К.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Калинівка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельні ділянки,

ВСТАНОВИВ:

В позовній заяві позивач вказує, що 03 липня 2003 року її чоловіку ОСОБА_3 відповідачем ОСОБА_2 було подаровано будинковолодіння разом з присадибною земельною ділянкою, яке розташоване по АДРЕСА_1 , що вбачається із договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Калинівського району Панкеєвою Л.М. 03.07.2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2248.

Документи на земельну ділянку мали оформитися пізніше ОСОБА_2 в зв`язку з тим, що останній не оформив спадщини на земельну ділянку після смерті своєї матері, яка була власником житлового будинку, і якій було передано в приватну власність присадибну земельну ділянку.

Позивач разом з чоловіком постійно нагадували відповідачу про необхідність укладення договору про земельну ділянку, а він постійно обіцяв підготувати документи для укладення договору відчудження.

ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивача ОСОБА_3 помер. Спадщину після його смерті прийняла та оформила позивач ОСОБА_1 , отримавши 16.05.2023 року свідоцтво про право на спадщину за законом.

Звернувшись знову до ОСОБА_2 щоб оформити земельні ділянки, отримала відмову в подальшому укладенні договорів відчудження земельних ділянок. При цьому, відповідач віддав позивачу копію рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 27.12.2004 року про оформлення ним спадщини на земельні ділянки та копії державних актів на земельну ділянки, а саме: серії ЯА №815258 на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, площею 0,2223 га, кадастровий номер :01:001:0038; серії ЯА №815259 на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1322 га, кадастровий номер :01:001:0039.

З 2000 року позивач разом з померлим чоловіком користувалися присадибною земельною ділянкою, загальною площею 0,3545 га, так як вважали все своїми будинок та земельну ділянку, що підтверджується довідкою № 1359, виданою Іванівською сільською радою Хмільницького району Вінницької області 08.09.2023 року.

За вказаних обставин позивач звернулася в суд з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 надав заяву відповідно до якої просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, судом достовірно встановлено, що 03 липня 2003 року чоловіку позивача ОСОБА_3 відповідачем ОСОБА_2 було подаровано будинковолодіння разом з присадибною земельною ділянкою, яке розташоване по АДРЕСА_1 , що вбачається із договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Калинівського району Панкеєвою Л.М. 03.07.2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2248.

Документи на земельну ділянку мали оформитися пізніше ОСОБА_2 в зв`язку з тим, що останній не оформив спадщини на земельну ділянку після смерті своєї матері, яка була власником житлового будинку, і якій було передано в приватну власність присадибну земельну ділянку.

Позивач разом з чоловіком постійно нагадували відповідачу про необхідність укладення договору про земельну ділянку, а він постійно обіцяв підготувати документи для укладення договору відчудження.

ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивача ОСОБА_3 помер. Спадщину після його смерті прийняла та оформила позивач ОСОБА_1 , отримавши 16.05.2023 року свідоцтво про право на спадщину за законом.

Звернувшись знову до ОСОБА_2 щоб оформити земельні ділянки, отримала відмову в подальшому укладенні договорів відчудження земельних ділянок. При цьому, відповідач віддав позивачу копію рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 27.12.2004 року про оформлення ним спадщини на земельні ділянки та копії державних актів на земельну ділянки, а саме: серії ЯА №815258 на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, площею 0,2223 га, кадастровий номер :01:001:0038; серії ЯА №815259 на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1322 га, кадастровий номер :01:001:0039.

З 2000 року позивач разом з померлим чоловіком користувалися присадибною земельною ділянкою, загальною площею 0,3545 га, так як вважали все своїми будинок та земельну ділянку, що підтверджується довідкою № 1359, виданою Іванівською сільською радою Хмільницького району Вінницької області 08.09.2023 року.

Згідно положень ч. 1 ст. 392 ЦК України, особа має право звернутися досуду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами. Тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК встановлюються принципові засади набуття права власності. Ними є передусім відкритість переліку підстав його виникнення. Це означає, що право власності може набуватися у будь-який спосіб, що не суперечить закону.

У відповідності до ч. 1 ст. 120 ЗК України, до особи, яка придбала житловий будинок….. переходить право власності на земельну ділянку, на якій вона розміщена без зміни її цільового призначення.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 346, 1235, 1236, 1261, 1234, 1268 ЦК України, ст. 120-126 ЗК України, ст.ст. 13, 81, 200, 206, 247, 263-265 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельні ділянки - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, площею 0,2223 га, кадастровий номер :01:001:0038, вартістю 158453,35 грн. та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1322 га, кадастровий номер :01:001:0039, вартістю 23397,18 грн., що розташована по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст. 354 ЦПК України.

СУДДЯ: