Дата документу 20.10.2023 Справа № 336/3939/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/3939/22
Провадження №22-ц/807/1676/23
Головуючий в 1-й інстанції Галущенко Ю.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2023 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Тивоненка Данила Руслановича на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 червня 2023 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 26 червня 2023 року) у справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості донарахованого (необлікованого) об`єму природного газу,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року позивач звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості донарахованого (необлікованого) об`єму природного газу. Позов мотивований тим, що відповідач є споживачем послуг з розподілу природного газу, які надаються позивачем по об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 . 20.12.2019 року представниками позивача був оглянутий газовий лічильник, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за результатами чого, представником АТ «Запоріжгаз» було встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем, несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, а саме відсутня охоронна пломба С19779566 в місті приєднання лічильника газу Метрікс №00583146 до газопроводу. За результатами перевірки працівниками АТ «Запоріжгаз» було складено акт про порушення № від 20.12.2019 року. Акт у порядку визначеному Кодексом ГРМ підписано працівниками позивача та представником відповідача без зауважень. За фактом втручання відповідача в роботу ЗВТ, комісією АТ «Запоріжгаз» з розгляду актів про порушення, було прийнято рішення про задоволення акту про порушення № від 20.12.2019 року, що відображено у протоколі № 60 від 10.01.2020 року. Вартість необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу склала 51324,27 грн. АТ «Запоріжгаз» на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням направлено акт розрахунок на оплату необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу та рахунок на його оплату. На сьогоднішній день в добровільному порядку відповідачем борг не сплачено. Посилаючись на ст.ст. 526, 611 ЦК України, АТ «ОГС «Запоріжгаз» просило стягнути з відповідача вартість донарахованого необлікованого об`єму та обсягу природного газу у сумі 51324,27 грн та понесені позивачем судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 червня 2023 року, позов Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості донарахованого (необлікованого) об`єму природного газу задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» вартість донарахованого (необлікованого) об`єму природного газу в сумі 51324,27 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» судовий збір в сумі 2481,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Тивоненка Данила Руслановича подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вимог позову.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що зафіксований факт відсутності пломби на лічильнику газу не вказує на несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, неправильну його роботу та як наслідок викривлення даних обліку природного газу.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2023 року це 268400,00 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2684,00 грн. (2684,00 грн. Х 100 = 268 400 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є побутовим споживачем природного газу, оскільки об`єкт газоспоживання - житловий будинок АДРЕСА_2 підключено до газорозподільної системи, оператором якої є АТ «Запоріжгаз».

20.12.2019 працівниками АТ «Запоріжгаз» на об`єкті споживання споживача, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , під час огляду вузла обліку газу, виявлено факт несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, а саме відсутня охоронна пломба С19779566 в місті приєднання лічильника газу Метрікс №00583146 до газопроводу.

Того ж дня, працівниками АТ «Запоріжгаз» на об`єкті споживання споживача, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у присутності представника споживача ОСОБА_2 було встановлено охороні пломби №С52570803 в місці приєднання лічильника газу до ГРМ, встановлений на фронтальній частині вузла обліку та додатково охоронною пломбою «Бар`єр» №В140020337, що підтверджується актом № на встановлення охоронної пломби на вузол обліку природнього газу від 20.12.2019.

З урахуванням виявлених порушень представником оператора ГРМ у присутності представника споживача складено акт про порушення № від 20.12.2019 . Акт про порушення, у порядку визначеному Кодексом газорозподільних систем, підписано двома працівниками Оператора ГРМ та підписано без зауважень представником споживача (його дружиною, що також є споживачем послуг з газопостачання і підписання нею відповідного Акту не суперечить гл.5 розд. ХІ Кодексу ГРМ).

З урахуванням виявлення факту несанкціонованого втручання у роботу ЗВТ комісією АТ «Запоріжгаз» з розгляду актів про порушення прийнято рішення про задоволення повністю акту про порушення № від 20.12.2019, що відображено у протоколі № 60 від 10.01.2020 р.

Відповідачу здійснено перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з 20.06.2019 по 19.12.2019. Вартість необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу склала 51324,27 грн.

На адресу відповідача 26.02.2020 рекомендованим поштовим відправленням із супровідним листом № 69003.2.Сл-1927-0220 від 24.02.2020 АТ «Запоріжгаз» направлено акт розрахунок на оплату необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу та рахунок на його оплату. На сьогоднішній день в добровільному порядку відповідачем борг не сплачено.

Задовольняючи вимоги позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт відсутності охоронної пломби № С19779566/7061131 в місті приєднання лічильника газу Метрікс №00583146 до газопроводу сам по собі і є кваліфікуючою ознакою того, що лічильник (засіб вимірювальної техніки) експлуатується з порушенням законодавства. Тобто, відсутність охоронної пломби є підставою, в розумінні вимог Кодексу газорозподільних систем, для визнання такого факту, як несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Відносини між газопостачальними підприємствами та фізичними особами споживачами газу в частині обліку природного газу регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1379/27824, положеннями ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

У відповідності до п. 1 глави 6 розділу Х Кодексу газорозподільних систем власник комерційного ВОГ або суб`єкт господарювання, що здійснює його експлуатації на підставі відповідного договору з власником забезпечує належний технічний стан комерційного ВОГ та його складових (зокрема ЗВТ), а також проведення періодичної повірки ЗВТ (крім населення) в порядку, визначеному главою 7 цього розділу та відповідає за дотримання правил експлуатації комерційного вузла обліку та його складових (ЗВТ).

Згідно п. п. 1 та 5 глави та п. 1 глави 6 розділу Х Кодексу газорозподільних систем комерційний вузол обліку (комерційний ВОГ) та його складові мають бути опломбовані пломбами з тавром відповідного органу, уповноваженого на проведення метрологічних робіт, та пломбами заводу виробника.

Місця пломбування та реквізити пломб заводу-виробника, а також місця пломбування пломбами органу, уповноваженого на проведення метрологічних робіт, вказуються в технічній документації (паспорті) на кожний ЗВТ або протоколі повірки, якщо така мала місце перед чи під час експлуатації ЗВТ.

Пунктом 2 глави 5 розділу Х Кодексу газорозподільних систем Оператор ГРМ під час введення комерційного ВОГ в експлуатацію або під час його експлуатації має право встановлювати власні охоронні пломби на елементах та складових комерційного ВОГ, а також на запірній арматурі обвідних ліній, фланцевих з`єднаннях перед комерційним ВОГ та після нього, а також на інших пристроях і місцях для унеможливлення несанкціонованого втручання в роботу складових комерційного ВОГ або несанкціонованого відбору природного газу.

Пломбування комерційного ВОГ та його складових проводиться пломбами Оператора ГРМ в місцях, передбачених проектом, паспортами заводів виробників ЗВТ, та в місцях, де можливе несанкціоноване втручання в роботу складових комерційного ВОГ або несанкціонований відбір природного газу.

За приписами пункту 5 глави 5 розділу Х Кодексу газорозподільних систем власник комерційного ВОГ або сторона, відповідальна за збереження комерційного ВОГ, згідно з відповідним договором про відповідальне зберігання та/або актом про пломбування чи іншим документом, який був оформлений при встановленні пломб/магнітних індикаторів, відповідає за збереження і цілісність пломб (номерних, з відбитками тавр), пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломби (дріт, кордова нитка тощо), та гвинтів, на яких закріплено пломбувальний матеріал.

Пунктом 4 глави 6 розділу Х Кодексу ГРС за збереження і цілісність комерційних та дублюючих ВОГ та пломб (відбитків їх тавр) відповідає власник (користувач), на території або у приміщенні якого вони встановлені, що має бути зафіксовано у відповідному акті про пломбування.

Положення пункту 1 глави 2 розділу XI Кодексу ГС визначають види порушень споживача внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, до яких, зокрема, належить несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу).

Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу I Кодексу ГРС несанкціоноване втручання в роботу засобу вимірювальної техніки/лічильника газу - втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.

Положення наведеного пункту прямо вказує на те, що несанкціонованим є втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу за наявності факту того, що витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), або інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.

Несанкціонованим втручанням є не лише доведення факту пошкодження або відсутності пломби, а й встановлення факту викривлення даних обліку природного газу (коли витрати природного газу комерційним вузлом обліку не обліковуються, обліковуються частково чи з порушенням).

Згідно пункту 4 глави І розділу І Кодексу ГРМ , склад порушення може мати місце за наявності складових, а саме: наявність дій про втручання в роботу або конструкцію чи складові лічильника газу; наявність обставин того, що комерційним вузлом обліку не обліковується витрата природного газу, та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу; наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями з втручання в роботу або конструкцію лічильника та обставинами того, що комерційним вузлом обліку не обліковується природного газу.

За відсутності хоча б однієї із названих умов - цивільно-правова відповідальність не настає (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 року у справі №3-18гс15, Постанови Верховного Суду від 10.07.2018 р. у справі №909/869/16, постанові від 24.10.2018 р.. у справі №914/2384/17.)

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи спір та аналізуючи доводи апеляційної скарги, судова колегія доходить висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відсутність охоронної пломби в місці приєднання лічильника газу до газопроводу призвело до викривлення даних обліку природного газу, тобто факт споживання ОСОБА_1 , необлікованого природного газу. Доказів наявності усіх складових цього правопорушення, зокрема дії, що призвела до викривлення даних обліку природного газу та причинно-наслідкового зв`язку, не надано. Посилання позивача на можливість споживання природного газу без обліку, шляхом встановлення перехідника, не підтверджено. Доказів того, що лічильник з моменту його встановлення і опломбування знімався і споживачем встановлювався перехідник не надано, різьблення в місці під`єднання лічильника не оглядалось в т.ч. і спеціалістами, а тому позиція позивача в цій частині ґрунтується виключно на припущеннях.

Сам факт відсутності пломби за відсутності інших обов`язкових елементів правопорушення, а саме: витрати (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не враховується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), або наявності інших дій, що призводять до викривлення даних засобу обліку природного газу, не свідчить та є недостатнім для висновку про несанкціонованого втручання споживача у роботу ЗВТ/лічильника газу.

До такого висновку щодо змісту вказаних норм матеріального права щодо відсутності підстав для притягнення відповідача до відповідальності дійшов КЦС ВС у постанові від 11 жовтня 2021 року у справі N 646/6354/19, провадження N 61-11642св21, який суд апеляційної інстанції враховує відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України.

Суд першої інстанції, визнавши обґрунтованими підстави позову, розрахунок обсягу та вартості необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу, фактично визнав правомірність таких нарахувань та можливість їх стягнення з відповідача, що визнається колегією порушенням норм матеріального права в частині неправильного застосування норм Кодексу ГРС та порушення норм процесуального права щодо неналежного дослідження доказів по справі.

З урахуванням наведеного, колегія визнає апеляційну скаргу обґрунтованою та доходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу з ОСОБА_1 , відповідно апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вимог позову.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» регламентовано, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 3241), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному винесенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (Брумареску проти Румунії, № 28342/95, п. 61, рішення ЄСПЛ від 28 листопада 1999 року).

Згідно з ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Також підлягають стягненню з позивача витрати відповідача на правничу допомогу, розмір яких не суперечить вимогам розумності та справедливості та наданому розрахунку.

З урахуванням викладеного підлягає стягненню з АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» на користь відповідача судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 2977,20 грн.

Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представником відповідача під час розгляду справи в суді першої інстанції заявлено про наявність витрат на правничу допомогу у розмірі 18000,00 грн., при подання апеляційної скарги заявлено про наявність відповідних витрат в сумі 9000,00 грн.

На підтвердження надання послуг професійної правничої допомоги надано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №ЗП №001616; ордер на надання правничої допомоги серія АР №1131317; договір № 08/02 про надання професійної правничої допомоги від 08 лютого 2023 року; перелік та вартість послуг за договором від 17 березня 2023 року; акт №1 надання послуг до договору від 21 березня 2023 року на суму 18000,00 грн.; акт №2 надання послуг до договору від 17 липня 2023 року на суму 9000,00 грн.

Згідно з ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи надані відповідачем докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог в цій частині та необхідності відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, які були понесені у зв`язку із розглядом справи в суді першої та апеляційної інстанції. Вирішуючи питання щодо розміру таких витрат, колегія суддів зазначає наступне.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Враховуючи заперечення позивача щодо стягнення суми витрат на правничу допомогу, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, категорію справи, підтверджені матеріалами справи факти надання правничої допомоги відповідно до умов укладеного договору, наявність усталеної практики розгляду подібних спорів, що вказує на рівень не великої складності справи, кількість судових засідань та участь у них адвоката, колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір витрат на правничу допомогу у цій справі, який підлягає стягненню з позивача до 8000,00 грн.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Тивоненка Данила Руслановича задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 червня 2023 року у цій справі скасувати. Прийняти нову постанову наступного змісту.

Позов Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості донарахованого (необлікованого) об`єму природного газу залишити без задоволення.

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» на користь ОСОБА_1 2977,20 грн. судових витрат за сплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 20 жовтня 2023 року.

Судді: С. В. Кухар

О.В. Крилова

О.З. Поляков