Справа № 712/3244/23
Провадження № 2/712/1591/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2023 року м. Черкаси Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді - Троян Т.Є.

при секретарі - П`ятун Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що 27 листопада 2015 року між нею та відповідачем 1 ОСОБА_2 , який діяв в інтересах власної родини, яка на той час складалась із ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, згідно з яким ОСОБА_2 отримав у борг грошові кошти в сумі 30 000 доларів США на придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 про що надав боргову розписку, в якій зобов`язався позику повернути за першою вимогою, але не раніше ніж через чотири роки. Оригінал боргової розписки було приєднано до матеріалів цивільної справи №712/6318/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, що підтверджується копією клопотання про приєднання до матеріалів справи оригіналу розписки.

Відповідно до боргової розписки кредитором є ОСОБА_1 . 27.11.2015 року був укладений договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ященко Я.Ю., відповідно до якого ОСОБА_2 (покупець) купив квартиру за АДРЕСА_2 . Згідно п.12 Договору купівлі-продажу квартири від 27.11.2015 року згода на укладення та підписання договору купівлі-продажу покупцем надана дружиною покупця, ОСОБА_3 , від 27.11.2015 року, справжність підпису посвідчено Ященко Я.Ю., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу.

Даний договір купівлі-продажу від 27.11.2015 року засвідчує, що ОСОБА_2 беручи у борг грошові кошти в сумі 30 000 доларів США на придбання квартири діяв в інтересах сім`ї, яка складалась із ОСОБА_2 та його дружини ОСОБА_3 .

Згідно з ч.4 ст.65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

03 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з вимогами про повернення боргу. Свої зобов`язання відповідачі не виконали, коштів не повернули.

Просила суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість в сумі 30 000 доларів США та понесені судові витрати.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.04.2023 року відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено у порядку загального позовного провадження у підготовче судове засідання за участю сторін.

21.04.2023 року від відповідача 1 ОСОБА_2 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній визнає позовну заяву, не заперечує щодо стягнення з нього на користь позивача заборгованості. Відповідач повідомив суд, що він дійсно отримав у борг грошові кошти в розмірі 30 000 доларів США від своєї матері ОСОБА_1 на придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 , про що 27.11.2015 року складена боргова розписка, копія якої додана до матеріалів справи. Крім того, відповідач просить суд розглядати справу без його участі за наявними в матеріалах справи доказами.

Від відповідача 2 - ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона заперечувала проти задоволення позову. Вказувала, що дійсно в період перебування в шлюбі з ОСОБА_2 вони вирішили придбати у спільну власність подружжя трьокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , вартість відповідно до договору купівлі-продажу становила 707 700 гривень. Договір посвідчений приватним нотаріусом Ященко Я.Ю., зареєстрований в реєстрі №1976. Вказувала, що квартира придбана за рахунок спільних з чоловіком ОСОБА_2 заощаджень. Під час посвідчення договору купівлі-продажу нею у нотаріуса була підписана заява про згоду на купівлю вищевказаної квартири у спільну сумісну власність, а також те, що гроші, які витрачаються на придбання квартири є спільною сумісною власністю подружжя. В подальшому сімейне життя з ОСОБА_2 не склалося. Рішенням Соснівського районного суду від 18.05.2020 року шлюб було розірвано. Відповідачка 2 вважає, що боргова розписка була складена ОСОБА_2 не 27.11.2015 року, а вже після виникнення між сторонами судового спору про поділ майна подружжя, розгляд якого триває в Київському районному суді м.Харків. Присутньою при складанні та підписанні розписки вона не була, згоди на укладання такої розписки не надавала. Крім того, стороною позивача не надано доказів, які б підтверджували, що грошові кошти ОСОБА_2 були фактично одержані та використані в інтересах сім`ї. Факт укладення договору купівлі продажу квартири не свідчить, що вказаний правочин відбувся за запозичені кошти. У зв`язку із втратою (знищенням) оригіналу розписки разом із матеріалами не була завершена фізико-технічна експертиза документа, яка призначена в рамках судової справи 712/6318/21, на розгляд якої ставились питання щодо давності виконання рукописних записів ОСОБА_2 у розписці від 27.11.2015 року. За таких обставин, зважаючи на викладене, просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Представник позивача адвокат Ульянов С.М. скерував до суду відповідь на відзив, в якому вважав доводи відповідачки 2 необґрунтованими, оскільки довідки про доходи, надані ДПС свідчать про відсутність фінансової можливості придбання подружжям квартири. Грошові кошти в розмірі 30 000 доларів США взято ОСОБА_2 у борг для використання в інтересах подружжя шляхом придбання квартири, а тому просив позов задовольнити, та стягнути солідарно вказано суму боргу з відповідача 1 та відповідача 2.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 серпня 2023 року провадження по справі зупинено на час проведення фізико-хімічної експертизи, проведення якої доручено експертам ТОВ «Науково-дослідна лабораторія судових експертиз».

03.10.2023 року до суду повернуті матеріали цивільної справи з клопотанням експерта про надання оригіналу розписки, виконаної 27.11.2015 року.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 жовтня 2023 року провадження по справі поновлено.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.10.2023 року закрито підготовче провадження в справі та призначено судовий розгляд.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Ульянов С.М. позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Позивачка ОСОБА_1 додатково вказувала на відсутність у подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 станом на момент укладення договору купівлі-продажу доходів, які б могли дозволити придбати квартиру вартістю 707 700 гривень, що підтверджено довідками ДПС в матеріалах справи. Натомість вона фінансово допомагала подружжю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки тривалий час працювала за кордоном та мала таку фінансову можливість.

Відповідач 1 - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, скерував відзив про визнання позову, просив розгляд справи проводити без його участі.

Представник відповідача 2 ОСОБА_4 - адвокат Боровська Ю.Ю. у підготовчому судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з підстав, вказаних у відзиві.

Вислухавши доводи позивачки ОСОБА_1 , представників сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відповідно до договору позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості ( ст.1046 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували шлюбі, зареєстрованому 15 березня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 269. Від шлюбу дітей не мали.

27 листопада 2015 року між ОСОБА_1 та відповідачем 1 - ОСОБА_2 був укладений договір позики, згідно з яким відповідач отримав у борг у позивача 30 000 доларів США на придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 про що надав боргову розписку, в якій зобов`язався позику повернути за першою вимогою, але не раніше ніж через чотири роки.

Суд враховує, що оригінал боргової розписки було приєднано до матеріалів цивільної справи №712/6318/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, що підтверджується копією клопотання про приєднання до матеріалів справи оригіналу розписки.

03 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з вимогами про повернення боргу.

Вказує, що відповідачі свої зобов`язання за борговою розпискою не виконали, коштів не повернули.

Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 18.05.2020 р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірваний.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.08.2019 року по справі № 369/3340/16-ц, провадження № 61-7418св18, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.

Встановлено, що відповідачем була надана розписка як борговий документ, що підтверджує укладення договору позики та прийняття позичальником відповідних зобов`язань. Написанням розписки про отримання позики, фактом отримання і використанням позики на свій розсуд позичальником підтверджено, що останній у повному обсязі сприймав умови договору і прийняв на себе зобов`язання щодо їх виконання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст.629 ЦК України).

На даний час борг ОСОБА_2 , за договором позики від 27.11.2015 року складає 30 000 доларів США, тому позов підлягає до задоволення частково, до стягнення з відповідача 1 підлягає борг 30 000 доларів США не повернутої в порушення договірних зобов`язань позики, оскільки ці вимоги обґрунтовані на законі, відповідають умовам укладеного сторонами кредитного договору, згідно із ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, в іншій частині позовні вимоги ОСОБА_3 не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст 65 СК України при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

При цьому, тлумачення частини четвертої статті 65 СК дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника).

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 7 жовтня 2020 року у справі № 752/7501/18.

Проте матеріали справи не містять доказів, що кошти за договором позики використані в інтересах сім`ї, а саме: за рахунок даних коштів була придбана квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 2 ст. 73 СК України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом установлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї і одержане за договором використано на її потреби.

Аналіз зазначених норм матеріального права надає підстави для висновку, що при покладанні обов`язку на одного з подружжя, який не був стороною у договорі позики, доказуванню підлягає укладення договору позики та отримання позики для потреб та в інтересах сім`ї. Сам по собі факт перебування відповідачів на час укладення договорів позики у шлюбі не є безумовною підставою для токої відповідальності.

В судовому засіданні не були підтверджені належними та об`єктивними доказами доводи позивачки та посилання відповідача 1 про те, що договір позики від 27.11.2015 року був укладений ОСОБА_2 інтересах сім`ї та грошові кошти, одержані за цим договором були використані саме в інтересах сім`ї, при цьому суд враховує, що під час придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 , сума правочину хоча і збігається з розміром позики, проте із змісту договору купівлі-продажу не вбачається, що кошти, які сплачуються за квартиру набуті у позику.

Не надано суду і письмової згоди (заяви) другого із подружжя ( ОСОБА_3 ) про те, що їй відомо, що кошти, які сплачуються за квартиру набуті у позику.

Документально не підтверджено, що саме ті кошти, які ОСОБА_2 отримав у борг від матері ОСОБА_1 були направлені на придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Не здобуто в судовому засіданні також доказів, на підтвердження обставин того, що відповідач ОСОБА_3 взагалі була обізнана про розписку від 27.11.2015 року та погоджувалась в подальшому виконувати спільний обов`язок по поверненню кредитору вказаних коштів, або починаючи з 2015 року сплатила якусь частину заборгованості за розпискою на користь ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Частина 4 статті 65, частина 2 статті 73 СК не покладає солідарного обов`язку на дружину за зобов`язаннями її чоловіка, вона може відповідати своєю часткою майна у спільній сумісній власності подружжя за умови, що договір був укладений в інтересах сім`ї, а одержане за договором використане на її потреби у разі накладення стягнення на майно. Таким чином, законом не передбачена солідарна відповідальність одного з подружжя за боргами іншого.

Таким чином, відповідачка 2 у письмовій формі згоду на укладення договору позики від 27.11.2015 року не надавала.

Якщо договір позики має бути за законом укладений у письмовій формі, рішення суду не може грунтуватись на поясненнях сторін для підтвердження досягнення сторонами інших, не зафіксованих у передбаченій законом формі домовленостей, тому суд не бере до уваги заяву ОСОБА_5 , посвідчену 06.02.2020 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шаульською Н.І. за №110 щодо обставин укладення договору купівлі-продажу квартири та передачі коштів у борг за розпискою.

Договором позики на суму 30 000 доларів США на ОСОБА_3 не покладаються обов`язки його виконання, що виключає, як наслідок, її солідарний обов`язок з боржником, та відповідно, її відповідальність за зобов`язаннями ОСОБА_2 як позичальника.

За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення боргу з ОСОБА_3 в солідарному порядку не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відтак, пред`явлений позов підлягає до часткового задоволення.До стягнення з ОСОБА_2 підлягає борг 30 000 доларів США не повернутої в порушення договірних зобов`язань позики.

Відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позовних вимог до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 50% від сплаченого судового збору, оскільки позовні вимоги задоволені частково (щодо одного з відповідачів), що складає 4101,73 грн.

Також, позивачкою заявлено вимогу про стягнення на її користь витрат на правову допомогу.

Крім того, частиною 1 ст.137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

З договору про надання правничої допомоги від 01 червня 2021 року та ордеру серії СА №1051363 від 29 березня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 правничу допомогу надавала адвокат Ульянов С.М.

Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до пункту 2.1. вказаного договору вартість послуг адвоката складається з фіксованої суми 8 000 грн.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №1 від 03.06.2021 року вказана в п.2.1. договору сума в розмірі 8000 грн. сплачена ОСОБА_1 .

Відповідач 1 заяви про зменшення судових витрат до суду не подавав.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково (щодо одного з відповідачів) до стягнення з відповідача 1 на користь позивачки підлягає 4 000 гривень в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату послуг з надання професійної правничої допомоги.

Керуючись ст. 65,73 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 76, 77, 79, 81, 137, 141, 206, 263, 264 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики в сумі 30 000 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 4101,73 грн. та витрати на правовничу допомогу адвоката в сумі 4000, 00 грн.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 24.10.2023 р.

Головуючий: Т.Є. Троян

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою АДРЕСА_3 .

Відповідач 1: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою АДРЕСА_3 .

Відповідач 2: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою АДРЕСА_4 .