Провадження № 2/127/4288/23
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2023 року м. Вінниця
Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «СЕНС БАНК», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Хейніс О.Г. до АТ «СЕНС БАНК», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Дослідивши матеріали позовної заяви суд дійшов висновку, що дана справа не підсудна Вінницькому міському суду Вінницької області з огляду на наступне.
У відповідності до ч. 12 ст. 28 ЦПК України позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.
Ст. 90 Закону України «Про нотаріат» визначено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".
Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
Таким чином статтею 24 Закону України «Про виконавче провадження» чітко визначено, що є місцем виконання виконавчих документів, до яких, серед інших, відноситься також і виконавчий напис нотаріуса, а саме: місце проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.
Як вбачається з матеріалів позовної заяви місцем проживання/реєстрації позивача є АДРЕСА_1 .
Позивач звертаючись з даним позовом до Вінницького міського суду Вінницької області, зазначив, що 09.07.2020 приватним виконавцем відкрито виконавче провадження №62533703 з примусового виконання виконавчого напису. Виконавець надіслав запит до Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів боржника, на що отримано відповідь з переліком джерел отриманих доходів від Управління праці та соціального захисту населення Вінницької РДА в 3 кварталі 2022 року на суму 624 грн. 26 коп. Позивач вважає, що приватним виконавцем у майбутньому буде направлено постанову про стягнення коштів з доходу, який він отримує в Управління праці та соціального захисту населення Вінницької РДА, що і обумовило звернення позивачем саме до Вінницького міського суду Вінницької області з цим позовом.
Поряд з цим, з наведеної відповіді також вбачається, що ОСОБА_1 отримував також дохід від Військової частини НОМЕР_1 .
Поряд з цим надані суду матеріали не містять інформації, що місце роботи боржника ОСОБА_1 знаходиться у м. Вінниці, доказів про характер отримуваного ним доходу від наведених установ (як заробітної плати) матеріали справи не містять. ЦПК України не містить норм, згідно яких підсудність справ даної категорії визначається в залежності від місця отримуваного особою доходу.
Тому суд констатує, що відомостей щодо місцезнаходження майна боржника або роботи боржника на території м. Вінниці матеріали справи не містять.
З зазначеного, в розумінні ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку, що місцем виконання виконавчого напису нотаріуса є місце проживання чи перебування боржника, яким є м. Липовець, Вінницької області.
Відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Разом з тим, позивач, вочевидь, обрав територіальну підсудність справи (з визначеної законом альтернативної) за місцем виконання виконавчого напису, яким в розумінні закону є м. Липовець, Вінницької області.
Суд погоджується з тим, що позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання, про це прямо йдеться в ч. 12 ст. 28 ЦПК України, разом з тим, невірним є ототожнення понять місце виконання виконавчого напису та місцезнаходження органу примусового виконання рішення (виконавчого документу).
У цьому зв`язку суд виходить з наступного.
Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна. Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.
Вказана правова позиція Верховного Суду є обов`язковою для судів в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
З огляду на викладене Вінницький міський суд Вінницької області не має підстав вважати, що місцем виконання оспорюваного виконавчого напису є м. Вінниця, на яке поширюється територіальна підсудність справ, що підвідомча Вінницькому міському суду Вінницької області.
Відповідно до ч.9 ст.187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України.
В силу ч.1 ст.378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).
З огляду на викладене суд констатує, що будь яке рішення, яке б не було прийнято Вінницьким міським судом Вінницької області, буде підлягати скасуванню з єдиної лише процесуальної підстави встановленої ст. 378 ЦПК України.
При цьому, відповідно до ч.1-3 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Таким чином, прийняття рішенням Вінницьким міським судом Вінницької області, за результатами розгляду вказаної позовної заяви, яка не підсудна цьому суду, не відповідатиме критеріям рішення, які визначені ст.263 ЦПК України, та є підставою, передбаченою ст.378 ЦПК України, для його скасування.
Згідно п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Згідно ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються; справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.
На підставі вищевикладеного, з метою забезпечення права позивача на доступ до правосуддя, розгляду справи по суті та прийняття рішення, яке відповідає вимогам чинного законодавства України, недопущення порушення правил територіальної підсудності, матеріали позовної заяви (справи) за позовом ОСОБА_1 до АТ «СЕНС БАНК», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, необхідно передати на розгляд до Липовецького районного суду Вінницької області.
На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 31-32, 187, 353-354, 378 ЦПК України, суд,
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: