Справа № 638/3710/23
Провадження № 2/638/2972/23
18 жовтня 2023 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - Аркатової К.В.,
за участі секретаря судового засідання - Шевченко Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова, поданою в інтересах Харківської міської ради, Харківської районної державної адміністрації (Харківської районної військової адміністрації Харківської області) до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки,
Керівник Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова в інтересах Харківської міської ради, Харківської районної державної адміністрації (Харківської районної військової адміністрації Харківської області), з позовною заявою до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки.
Позивач зазначає, що, укладаючи договір оренди, орендодавець розраховував, що ОСОБА_1 буде використовувати земельну ділянку для будівництва будинку відпочинку, однак будівництво не розпочато вже протягом 14 років, земельна ділянка знаходиться в занедбаному стані, відповідачем не отримано передбачених законодавством дозвільних документів на здійснення будівництва, встановленого договором оренди землі, що свідчить про наявність істотних порушень умов договору з боку ОСОБА_1 та є підставою для розірвання спірного договору оренди землі у судовому порядку, оскільки до теперішнього часу (протягом 14 років) не розпочато будівництво та не отримано дозвільних документів на будівництво.
Представник позивача - прокурор Мельничук О.А. до суду не прибула, через канцелярію суду подала письмову заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила позов задовольнити, судовий розгляд провести без її участі, проти ухвалення заочного рішення, у випадку наявності, передбачених ст. 280 ЦПК України підстав, не заперечувала.
Відповідач до суду не прибув, повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.
ОСОБА_1 не скористався правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, відзиву на позовну заяву не подав.
Будь-яких заяв по суті спору, заперечень, пояснень від сторони відповідача до суду не надходило.
Ухвалою суду від 18 жовтня 2023 року судом вирішено питання про заочний розгляд справи.
Технічна фіксація, у відповідності до положень статті 247 ЦПК України, не здійснювалася.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступних висновків.
У подальшому на підставі постанови Верховної Ради України № 5215-VI від 06 вересня 2012 року «Про зміну і встановлення меж міста Харків, Дергачівського і Харківського районів Харківської області» Черкасько-Лозівська сільська рада Дергачівського району передала, а Харківська міська рада прийняла актом приймання-передачі від 25 грудня 2012 року частину земель Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району площею 238,9073 га згідно з Додатком до вказаної постанови.
Рішенням 12 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про зміну та впорядкування адрес земельних ділянок» від 19 квітня 2017 року № 598/17 змінено та впорядковано адресу вказаної вище земельної ділянки, яка перейшла до комунальної власності Харківської міської ради, за новою адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051, за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру згідно з переліком адрес земельних ділянок, які належать територіальній громаді міста Харкова та знаходяться на території, що включена до меж міста Харкова та яким змінюються та впорядковуються адреси, у відповідності до рішень Харківської міської ради було внесено інформацію до відомостей Державного земельного кадастру, в тому числі і в частині зміни адреси земельної ділянки, а саме: АДРЕСА_1 , та змінений кадастровий номер, у відповідності до індексної кадастрової карти міста Харкова, затвердженої 24 грудня 2012 року, на :16:014:0024.

Відповідно до п.п. 3, 6 договору оренди землі від 18 листопада 2009 року за № 79 на земельній ділянці, яка передається в оренду, об`єктів нерухомого майна, а також інших об`єктів інфраструктури не існує. На земельній ділянці, яка передається в оренду, недоліки, що можуть перешкоджати її ефективному використанню - відсутні.

Пунктом 8 спірного договору передбачено, що договір оренди землі укладено строком на 49 років.

Відповідно до п. 15 договору оренди землі від 18 листопада 2009 року за № 79 земельна ділянка передається в оренду для будівництва будинку відпочинку.

Таким чином, ОСОБА_1 (відповідач) за умовами договору оренди землі від 18 листопада 2009 року за № 79 зобов`язаний здійснити будівництво будинку відпочинку на земельній ділянці з кадастровим номером :16:014:0024 по АДРЕСА_1 .

Пунктом 28 договору оренди землі від 18 листопада 2009 року за № 79 закріплено право орендодавця вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди землі, додержання державних стандартів, норм і правил, у тому числі місцевих правил забудови населених пунктів, своєчасного внесення орендної плати.

В свою чергу, згідно з п. 31 договору оренди землі від 18 листопада 2009 року за № 79 орендар зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку, використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням згідно з договором оренди, своєчасно вносити орендну плату.

Пунктом 38 договору оренди землі від 18 листопада 2009 року за № 79 передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

В подальшому на підставі п. 8 додатку 1 до рішення сесії Харківської міської ради від 17 квітня 2019 року № 1541/19 «Про надання земельних ділянок для будівництва, експлуатації та обслуговування об`єктів, припинення права користування земельними ділянками» внесено зміни до спірного договору оренди землі шляхом викладення умов договору оренди землі в новій редакції.

Так, зокрема, відповідно до додаткової угоди від 30 липня 2019 року до договору оренди землі від 18 листопада 2009 року за № 79 Харківською міською радою передано, а громадянином ОСОБА_1 прийнято в оренду земельну ділянку із цільовим призначенням - землі рекреаційного призначення з кадастровим номером :16:014:0024 по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення.

Пунктами 2,3,4,6 додаткової угоди від 30.07.2019 до договору оренди землі від 18 11.2009 за №79 встановлено, що в оренду передана земельна загальною площею 1,0 га, на земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна та інші об`єкти інфраструктури. Недоліки, які б могли перешкоджати ефективному використанню земельної ділянки за цільовим призначенням - відсутні.

Пунктом 7 додаткової угоди від 30 липня 2019 року до договору оренди землі від за № 79 зазначено, що до інших особливостей об`єкта оренди, які можуть вплинути на орендні відносини згідно з рішенням Харківської міської ради про надання в оренду земельної ділянки, належить здійснення благоустрою прилеглої території згідно з проектною документацією.

Пунктом 8 додаткової угоди від 30 липня 2019 року до договору оренди землі від 18 листопада 2009 року за №79 встановлено, що договір укладено строком на 49 років.

Відповідно до п.п. 9, 10 додаткової угоди від 30 липня 2019 року до договору оренди землі від 18 листопада 2009 року за № 79 орендна плата за земельну ділянку вноситься орендарем щомісячно в грошовій формі на рахунок Державного казначейства України в Харківській області. Розмір орендної плати становить 1,8 % від суми нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Орендар самостійно здійснює обчислення орендної плати за землю з урахуванням індексації, визначеної законодавством. У разі зміни нормативної грошової оцінки земель міста Харкова за рішенням міської ради орендар на підставі отриманого витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки самостійно розраховує розмір орендної плати із застосуванням ставки (%), передбаченої п. 9 цього договору, без внесення змін до нього.

Згідно з п. 15 додаткової угоди від 30 липня 2019 року до договору оренди землі від 18 листопада 2009 року за №79 земельна ділянка передається в оренду для будівництва будинку відпочинку.

Пунктом 25 додаткової угоди від 30 липня 2019 року до договору оренди землі від 18 листопада за № 79 передбачено право орендодавця вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з пунктом договору оренди, своєчасного внесення орендної плати, сплати орендарем у повному обсязі розміру орендної плати.

В свою чергу п. 28 додаткової угоди від 30 липня 2019 року до договору оренди землі від 18 листопада 2009 року за № 79 передбачений обов`язок орендаря сплачувати орендну плату у строк та в розмірі, що встановлені цим договором, у разі зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки, вчинити дії передбачені п. 10 договору, використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням.

Крім того, п. 35 договору передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання іншою стороною обов`язків, передбачених договором, а також з інших підстав, передбачених договором.

Рішенням сесії Харківської міської ради від 16 жовтня 2019 року № 1752/19 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для будівництва, експлуатації та обслуговування об`єктів» (пункт 2) ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки зі зміною цільового призначення з переведенням із категорії земель рекреаційного призначення до категорії житлової та громадеької забудови з кадастровим номером :16:014:0024 площею 1,0 га по АДРЕСА_1 для розміщення змішаної багатоквартирної забудови та громадської забудови.

В подальшому, на підставі заяви ОСОБА_1 від 17 серпня 2020 року до Державного земельного кадастру внесено зміни стосовно категорії земель та цільового призначення земельної ділянки (з земель рекреаційного призначення для будівництва будинку відпочинку змінено на землі житлової та громадської забудови для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури).

Землі житлової та громадської забудови використовуються як оперативний базис для розміщення різноманітних об`єктів життєдіяльності людини, задоволення потреб територіальної громади у розвитку інфраструктури на її території.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами для виникнення прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 93 ЗК України, ст. 792 ЦК України, ст. 13 Закону України «Про оренду землі» правовідносини щодо оренди земельної ділянки передбачають передачу орендарю земельної ділянки у володіння та користування за плату на певний строк для її використання відповідно до умов договору та положень земельного законодавства.

Відповідно до ч. 1 а ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 32 Закону України «Про оренду землі» передбачений такий спосіб припинення договору оренди землі як його дострокове розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору.

Частиною другою статті 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.Розірвання договору в судовому порядку з причин істотного порушення договору є правовым наслідком порушення зобов язання іншою стороною договору відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, тобто, способом реагування та захисту права від порушення договору, яке вже відбулося.

Іншими підставами для зміни або розірвання договору в судовому порядку (крім істотного його порушення) відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України є випадки, встановлені законом або договором, і настання таких випадків зумовлює право сторони ініціювати в судовому порядку питання зміни чи припинення відповідних договірних правовідносин.

Підставами для виникнення юридичного спору про внесення змін у договір чи про його розірвання, який підлягає вирішенню судом, є обставини, наведені у ч. 2 ст. 651 ЦК України, і ці обставини виникають в силу прямо наведених у цій нормі фактів та подій, що зумовлюють правову невизначеність у суб`єктивних правах чи інтересах.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 06.10.2021 у справі № 910/7250/18, від 22.12.2021 у справі № 910/237/21.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абз. 2 ч. 2 ст. 651 ЦК України). Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, встановлених зазначеною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України.

Ключове значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Наведену вище правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 13.02.2018 № 925/1074/17, від 18.06.2019 у справі № 910/8424/18, від 24.10.2019 у справі № 905/799/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Згідно з п. 15 додаткової угоди від 30 липня 2019 року до договору оренди землі від 18.11.2009 за №79 земельна ділянка передається в оренду для будівництва будинку відпочинку.

Пунктом 25 додаткової угоди від 30 липня 2019 року до договору оренди землі від 18 листопада 2009 року за № 79 передбачено право орендодавця вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з пунктом договору оренди, дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил, у тому числі місцевих правил забудови населених пунктів, своєчасного внесення орендної плати, сплати орендарем у повному обсязі розміру орендної плати.

Суд акцентує увагу, що пунктом 28 додаткової угоди від 30 липня 2019 року до договору оренди землі від 18 листопада 2009 року за № 79 передбачений обов`язок орендаря починати використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому порядку, дотримуватися правил добросусідства, державних норм і стандартів, проектних рішень, правил забудови міста Харкова, сплачувати орендну плату у строк та в розмірі, що встановлені цим договором, у разі зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки, вчинити дії передбачені п. 10 договору, використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням .

Крім того, п. 35 договору передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання іншою стороною обов`язків, передбачених договором, а також з інших підстав, передбачених договором.

Поряд із тим, відповідно до приписів ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором, орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх власних потреб.

Крім того, судом взято до уваги, що відповідно до листів ГУ ДПС в Харківській області від 17 січня 2023 року за № 520/5/20-40-24-05-07, від 21 березня 2023 року № 4052/5/20-40-24-05-07 ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) обліковується платником орендної плати за земельні ділянки з кадастровим номером :16:014:0025 по АДРЕСА_2 та з кадастровим номером :16:014:0024 по АДРЕСА_1 . Вбачається, що станом на 19 березня 2023 ОСОБА_1 має заборгованість по орендній платі за земельну ділянку з кадастровим номером :16:014:0024 по АДРЕСА_1 в розмірі 249987,57 грн. за нараховані податкові зобов`язання за 2022 рік.

Відповідно до п. 286.2 ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік з розбивкою річної суми рівними частинами за місяцями.

Договір оренди за вказану спірну земельну ділянку Харківською міською радою укладено з громадянином ОСОБА_1 . Тому, на підставі п. 286.2 ст. 286 ПК України контролюючим органом нараховувалася орендна плата за землю за кожний рік, починаючи з дати реєстрації договору в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Так, орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України (частини 1 та 2 статті 21 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

За змістом пункту 3 частини 1 статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотною умовою договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення, перегляду та відповідальності за її несплату.

Так, згідно з положеннями ст. 142 Конституції України державною гарантією місцевого самоврядування є участь держави у формуванні дохідної частини його бюджетів та компенсація у необхідних випадках витрат місцевого самоврядування.

Держава фінансово підтримує місцеве самоврядування, бере участь у формуванні доходів місцевих бюджетів, здійснює контроль за законним, доцільним, економним, ефективним витрачанням коштів та належним їх обліком. Вона гарантує органам місцевого самоврядування доходну базу, достатню для забезпечення населення послугами на рівні мінімальних соціальних потреб (ст. 62 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є, зокрема, доходи місцевих бюджетів. Доходи місцевих бюджетів формуються за рахунок власних, визначених законом, джерел та закріплених у встановленому законом порядку загальнодержавних податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Склад доходів місцевих бюджетів визначається Бюджетним кодексом України та законом про Державний бюджет України (ст. 63 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Згідно зі ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад.

Відповідно до ст. 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування - на землі комунальної власності.

Згідно зі ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності.

Пунктом 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», визначено, що виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

На підставі ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Харківська міська рада, як орган місцевого самоврядування реалізує свої повноваження шляхом прийняття рішень. Також, виходячи із загальних вимог цивільного законодавства, рада може виступати як учасник цивільно-правових та господарських правовідносин при укладанні різного виду угод.

Із зазначених норм законодавства України випливає, що питання оренди земельних ділянок вирішуються сільською, селищною, міською радою на пленарних засіданнях шляхом прийняття відповідних рішень.

Статтею 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, яка встановлює, що головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються Конституцією або законом; органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу; повноваження, якими наділяються органи місцевого самоврядування, як правило, мають бути повними і виключними, що кореспондується із вимогами ч. 3 ст. 24 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Вирішення питань про передачу землі у користування є виключним правом ради - суб`єкта права власності на землю, і здійснюється з дотриманням загального порядку укладання господарських договорів, передбаченого ст. ст. 179-181 ГК України, з урахуванням положень ЗК України.

Відповідно до ст. ст. 142-145 Конституції України фінансовою та матеріальною основою органів місцевого самоврядування, крім інших об`єктів, є земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи самоврядування в межах повноважень шляхом прийняття рішень. Права органів самоврядування захищаються у судовому порядку.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з абз. 1 п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 76, ч. 1, 2 ст. 77, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на викладене вище, розглядаючи спір в межах позовних вимог, враховуючи відсутність відзиву відповідача на позовну заяву, суд дійшов обгрунтованого висновку, що позивачем доведено та обґрунтовано підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі шляхом розірвання спірного договору оренди землі та необхідності повернення земельної ділянки Харківській міській раді.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір, пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 13, 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру, ст.ст. 509, 526, 530, 611, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 24, 32, 34, 36, 93 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 23, 83, 96, 206 Земельного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 11, 13, 19, 56, 76-81, 89, 133, 141, 259, 263 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова, поданою в інтересах Харківської міської ради, Харківської районної державної адміністрації (Харківської районної військової адміністрації Харківської області) до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки - задовольнити.

Договір оренди землі, укладений між Дергачівською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), щодо оренди земельної ділянки площею 1,0 га з кадастровим номером :04:002:0083, що знаходиться на території Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району за межами населеного пункту (на теперішній час: земельної ділянки з кадастровим номером :16:014:0024 по АДРЕСА_1 ) для будівництва будинку відпочинку, який зареєстрований в Харківській регіональній філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 18 листопада 2009 року за № 79, з додатковою угодою від 30 липня 2019 року. - розірвати.

Зобов`язати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) земельну ділянку з кадастровим номером :16:014:0024 загальною площею 1,0 га по АДРЕСА_1 - повернути Харківській міській раді.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору, відповідно до платіжної інструкції № 769 (внутрішній номер 267629631) від 18 квітня 2023 року, за такими реквізитами: Харківська обласна прокуратура, , банк отримувач: Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок: UA0007171, код класифікації видатків бюджету: 0901010.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст заочного рішення складено та надруковано в нарадчій кімнаті 23 жовтня 2023 року.

Головуючий