Справа №753/9005/22 Головуючий в суді І інстанції Коренюк А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Гуля В.В.,

за участі секретаря Линок В.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, одержаних у зв`язку з виконанням доручення,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що 19.04.2019 року вона видала ОСОБА_1 нотаріально посвідчену довіреність на керування та розпорядження транспортним засобом - автомобілем ВМW, модель 5201, 2016 р.в., тип - загальний легковий седан - В, колір білий, д.н.з. НОМЕР_1 , перша реєстрація 26.10.2016 р., що належав їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 04.03.2017 року, з терміном дії довіреності - до 19.04.2021 р., умовами якого, серед іншого, передбачалось й право на відчуження автомобіля за його ринковою ціною та повернення отриманих коштів довірителю.

Вона передала відповідачу ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, проте після чого не могла тривалий час зв`язатись з відповідачем, що стало наслідком її письмово звернення до нього із вимогою про повідомлення відомостей пов`язаних із автомобілем, його відчуження, дату й ціну, за якою було здійснено відчуження, також вимагала надати звіт про виконання доручення, негайно передати їй, як довірителю, все одержане у зв`язку із виконанням доручення, проте така вимога була відповідачем проігнорована.

На її запит Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Дніпротепровській області від 27.09.2021 року її повідомлено, що згідно інформації в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, запитуваний автомобіль ВМW, д.н.з. НОМЕР_1 , перереєстровано 30.05.2019 року на іншу фізичну особу на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу укладеного у СГ № 6546/19/005875 від 28.05.2019 року вартістю 737 120 грн. 00 коп.

Вважає, що відповідач, відчуживши належний їй на праві власності автомобіль на підставі наданої нею йому довіреності, зобов`язаний повернути кошти за відчужений автомобіль у відповідності до його ринкової вартості, тобто ціни продажу, а саме - 737 120 грн. 00 коп.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 травня 2023 року позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 737 120 грн. 00 коп. - коштів, одержаних у зв`язку з виконанням доручення, 7 371 грн. 20 коп. - судового збору, а всього - 744 491 грн. 20 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішення, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що судом першої інстанції безпідставно відхилено його доводи про те, що на підставі договору застави транспортного засобу від 19.04.2018 року та договору позики від 19.04.2018 року він правомірно відчужив автомобіля ВМW, д.н.з. НОМЕР_1 , в рахунок погашення зобов`язання позивачки щодо повернення йому як позичальнику та заставодержателю, отриманих у позику грошових коштів в сумі 668 075 грн. 57 коп., що еквівалентно 25 550 доларів США.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, відчуживши належний позивачці на праві власності автомобіль на підставі наданої йому довіреності, зобов`язаний повернути кошти за відчужений автомобіль.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.04.2019 року ОСОБА_2 відповідно до ст. 244 ЦК України видала ОСОБА_1 нотаріально посвідчену довіреність на право керування та розпорядження транспортним засобом - автомобілем ВМW, модель 5201, 2016 р.в., тип - загальний легковий седан - В, колір білий, д.н.з. НОМЕР_1 , перша реєстрація 26.10.2016 р., що належить їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 04.03.2017 року, з терміном дії - до 19.04.2021 р., умовами якого, серед іншого, передбачалось й право на відчуження автомобіля за його ринковою ціною (а.с. 9-10).

16.04.2021 року позивачка письмово звернулася до відповідача із вимогою про повідомлення відомостей, пов`язаних із автомобілем, його відчуження, дату й ціну, за якою було здійснено відчуження, також вимагала надати звіт про виконання доручення, негайно передати їй, як довірителю, все одержане у зв`язку із виконанням доручення (а.с. 11, 12, 13), проте така вимога була відповідачем проігнорована, відповідь на вимогу не була надана.

На запит позивачки, Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Дніпротепровській області від 27.09.2021 року її повідомлено, що згідно інформації в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, запитуваний автомобіль ВМW, д.н.з. НОМЕР_1 , перереєстровано 30.05.2019 року, тобто в межах дії вказаної довіреності, на іншу фізичну особу на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу укладеного у СГ № 6546/19/005875 від 28.05.2019 року вартістю 737 120 грн. 00 коп.

До вказаної відповіді Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Дніпротепровській області також надано належним чином завірені підтверджуючі документи про відчуження транспортного засобу ВМW, д.н.з. НОМЕР_1 : акт прийому-передачі, акт технічного стану транспортного засобу, договору комісії від 28.05.2019 року (а.с. 14-15, 16, 17, 18).

Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю (ч.1 ст. 244 ЦК України).

Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі (ч.3 ст. 244 ЦК України).

Представництвом є правовідносини, в яких одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (Ч.1 ст. 237 ЦК України).

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано (сторони), правовідносин, які є представницькими відносинами.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя (ч.1 ст. 1000 ЦК України).

Повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Повірений може відступити від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит. У цьому разі повірений повинен повідомити довірителя про допущені відступи від змісту доручення як тільки це стане можливим (ч.1 ст. 1004 ЦК України).

Положенням статті 1006 ЦК України визначені обов`язки повіреного, а саме: повірений зобов`язаний: 1) повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; 2) після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; 3) негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Відтак, законодавець визначив дії повіреного по закінченню виконання договору доручення, зокрема, він має негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку із виконанням доручення.

Таким чином, перевіривши наявні у матеріалах справи докази в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність позовних вимог, оскільки відповідач, відчуживши належний позивачці на праві власності автомобіль на підставі наданої нею довіреності, зобов`язаний був повернути кошти за цей автомобіль, однак вказаного не зробив, що є підставою для стягнення з нього цих коштів на користь позивачки в судовому порядку.

Доводи апеляційної скарги про те, що він правомірно залишив у себе кошти за відчуджений автомобіля в рахунок погашення зобов`язання позивачки щодо повернення йому позики, оцінюються колегією суддів критично, позаяк наданий ним договір позики від 19.04.2018 та договір застави транспортного засобу від 19.04.2018, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не є належними та допустимими доказами на підтвердження цих доводів, оскільки з їх змісту не вбачається погодження сторонами порядку погашення позики шляхом оформлення нотаріально засвідченої довіреності від 19.04.2018 року.

Інші доводи апелянта зводяться до суперечливого тлумачення норм матеріального права та незгоди із висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не можуть бути підставою для скасування обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставою для його скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 травня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: