Справа № 348/2121/23
Провадження № 22-ц/4808/1249/23
Головуючий у 1 інстанції Максименко О. Ю.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Бойчука І.В., Пнівчук О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Надвірнянського районного суду від 13 вересня 2023 року, постановлену в складі судді Максименко О.Ю., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення,

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 13 вересня 2023 року вказану цивільну справу передано на розгляд Франківському районному суду м. Львова.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Вважає таку ухвалу незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права.

На її думку, висновок суду про відсутність підстав звернення позивача з таким позовом до відповідно до правил ч. 3 ст. 28 ЦПК України з огляду на відсутність вироку щодо відповідача є неправомірним, оскільки права у потерпілого виникають з моменту подання ним заяви про вчинення злочину. А такі заяви вона подавала на адресу ВП ГУНП у Львівській області 04.08.2023 року, 05.08.2023 року, 21.09.2023 року.

Вказує, що якщо потерпілий не подав цивільного позову в кримінальному провадженні, він може подати позов в порядку цивільного судочинства, тому вона подала цивільний позов до суду першої інстанції.

Заперечує щодо доказів, використаних судом першої інстанції.

Зазначає, що згідно вимог ч. 3 ст. 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. А відповідно до ч. 4 вказаної статті позови, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Відповідно до ч. 16 ст. 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа.

Просить скасувати ухвалу Надвірнянського районного суду від 13 вересня 2023 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Згідно з ч. 9 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Відповідно до вимог статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, в тому числі про передачу справи на розгляд іншого суду, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У такому випадку судове засідання не проводиться, а розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами (частина 13 статті 7 ЦПК України).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Як визначено ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За загальним правилом ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 3 ст. 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.

Позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди (ч. 6 ст. 28 ЦПК України).

Відповідно до ч. 16 ст. 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції керувався тим, що у своїй позовній заяві позивач не зазначає, що відповідача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення відносно потерпілої ОСОБА_1 , що дає їй право на звернення з позовом саме щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення в порядку цивільного судочинства, відповідно до правил підсудності за ч. 3 ст. 28 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання позивача. У зв`язку із чим суд вважав необхідним для визначення підсудності розгляду даної справи виходити саме із місця заподіяння шкоди, що є за адресою: АДРЕСА_1 , та дійшов висновку, що дана справа підсудна Франківському районному суду м. Львова (ч. 6 ст. 28 ЦПК України).

Апеляційний суд погоджується із таким висновком з огляду на наступне.

Так, з позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.

В обґрунтування позову вказувала, що 11.05.2020 року уклала договір оренди однокімнатної квартири по АДРЕСА_1 з відповідачем, який видавав себе за власника даного помешкання, в той час як справжній власник ОСОБА_3 перебувала за кордоном. 04.08.2020 року, 21.09.2023 року на адресу Франківського ВП ГУНП у Львівській області та 05.08.2023 року на адресу ГУНП у Львівській області нею направлялися заяви про вчинення ОСОБА_2 злочину користування та викрадення її майна із вказаної квартири та відкриття нею дверей до даного помешкання з метою повернення майна.

Зазначала, що вказаними незаконними діями відповідача їй було завдано матеріальну шкоду в розмірі 150000,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн., яку просила суд стягнути на її користь.

При цьому зазначено, що відповідач проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Місцем заподіяння шкоди також є зазначена адреса.

Позивач ОСОБА_1 проживає у м. Ланчин Надвірнянського району Івано-Франківської області. Відповідно, подала позов до суду за своїм місцем проживання.

На підтвердження вказаних вимог долучено до позову копії Договору оренди квартири (а.с. 5), заяви начальнику Франківського ВП ГУНП у Львівській області від 04.08.2020 року про вжиття заходів до посередника власника квартири (а.с. 3), від 21.09.2023 року про відкриття заявником дверей в присутності представників поліції з метою повернення належного їй майна (а.с. 4).

Відповідно до вимог статті 128 КПК України, статей 1166, 1167, 1177 ЦК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право на відшкодування такої шкоди.

Цивільним позивачем може бути як фізична, так і юридична особа, яка визнана потерпілою в конкретному кримінальному провадженні.

Реалізувати це право можна шляхом пред`явлення під час кримінального провадження до початку судового розгляду цивільного позову до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 1 ст. 128 КПК України).

Водночас, якщо особа не пред`явила цивільного позову у кримінальному провадженні або пред`явлений цивільний позов було залишено без розгляду, то вона має право звернутися з позовом в порядку цивільного судочинства (ч. 7 ст. 128 КПК України).

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які дані щодо здійснення кримінального провадження за заявою позивача про вчинення відповідачем кримінального правопорушення.

В долучених до позову копіях заяви начальнику Франківського ВП ГУНП у Львівській області від 04.08.2020 року та уривку заяви від 21.09.2023 року (а.с. 3, 4) йдеться про вжиття заходів до посередника власника квартири щодо користування орендованим майном та особистими речами; про відкриття заявником дверей в присутності представників поліції з метою повернення належного їй майна.

Відтак суд першої інстанції правильно вважав необґрунтованим твердження позивача, що даний спір стосується саме відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, що давало б їй підстави пред`явити позов за своїм зареєстрованим місцем проживання чи перебування, та правомірно дійшов висновку про підсудність даної справи Франківському районному суду м. Львова за місцем заподіяння шкоди (ч. 6 ст. 28 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги правильності вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу Надвірнянського районного суду від 13 вересня 2023 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Надвірнянського районного суду від 13 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: І.В. Бойчук

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 23 жовтня 2023 року.