Дата документу 27.09.2023Справа № 554/9729/21
Провадження № 2/554/2481/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.09.2023року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Материнко М.О.

за участю секретаря судового засідання Луценко Д.В.,

позивача за первісним позовом ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача за первісним позовом - ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , Шевченківської районної у м. Полтаві ради про скасування рішення Октябрської районної у м. Полтаві ради та визнання недійсними Державних актів на право власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач ОСОБА_1 разом із ОСОБА_5 є співвласниками земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ № 174134 та серія ЯЗ № 174133, виданих 06.11.2009 року, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки: :19:001:0171. Інформація про земельну ділянку внесена до Державного земельного кадастру, державний акт зареєстрований.

По сусідству знаходиться домоволодіння, яке належить відповідачу ОСОБА_3 , який мешкає за АДРЕСА_1 . Відповідачем здійснено розміщення гаражу та паркану на земельній ділянці, що належить позивачу на праві приватної власності.Розміщення відповідачем гаражу та огорожі на земельній ділянці, що належить позивачу на праві власності, порушує його право приватної власності щодо вільного користування, володіння та розпорядження даною земельною ділянкою. Внаслідок розміщення відповідачем гаражу безпосередньо земельній ділянці позивача створюються перешкоди у вільному використанні майна - як земельної ділянки, так і інших об`єктів, належних на праві власності, розміщених за адресою: АДРЕСА_1 .

На підтвердження вищезазначеного позивачем надано матеріали геодезичної зйомки, проведеної ПФ ДП «УкрНДІІНТВ» у 2021 році.

В зв`язку з чим позивач просив суд усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою пл.. 800 кв. м. з кадастровим номером :19:001:0171 за адресою: АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) знести гараж, збудований на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , та провести демонтаж огорожі, встановленої між земельними ділянками по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 на території ділянки АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 13.10.2021 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Не погодившись із позовними вимогами відповідач подав до суду зустрічну позовну заяву про скасування рішення Октябрської районної у м. Полтаві ради та визнання недійсними Державних актів на право власності на земельну ділянку.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог відповідач зазначив, що позов не визнає, оскільки заявлені позивачем позовні вимоги є безпідставними, порушують його право власності, та є необґрунтованими, що при передачі відповідачам ОСОБА_1 і ОСОБА_5 у спільну сумісну власність земельної ділянки умисно захоплено частину земельної ділянки, що знаходиться під його гаражем, яка не підлягає приватизації без її вилучення із його користування та відповідно до закону будівля не може стояти на чужій землі. Вказував напідробку документів у зв`язку із чим до технічної документації внесені відомості, що не відповідають дійсності, в такий спосіб введено в оману орган приватизації.

В зв`язку з чим відповідач у зустрічному позові просив суд скасувати рішення виконавчого комітету Октябрської районної у місті Полтаві ради від 08.07.2008 року № 314 в частині: «передати в спільну сумісну власність гр. ОСОБА_5 , гр. ОСОБА_1 мешканцям АДРЕСА_1 із земель житлової та громадської забудови міста земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площа якої відповідно до технічної документації, виготовленої ПФ «УкрНДІІНТВ» становить 800 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» та визнати недійсними: Державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий номер :19:001:0171 серія ЯЗ № 174134, розташовану по АДРЕСА_1 , виданий ОСОБА_1 06 листопада 2009 року; Державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий номер :19:001:0171 серія ЯЗ № 174133, розташовану по АДРЕСА_1 , виданий ОСОБА_5 06 листопада 2009 року.

Також відповідачем подано заяву про застосування до позову строків давності, аналогічна заява надійшла й від позивача щодо зустрічного позову.

Ухвалою суду від 05.08.2022 року у справі призначена судова земельно-технічна експертиза, проведення якої доручено судовому експерту Федорову Д.Ф., на вирішення експертизи поставлені наступні питання:

1. Чи відповідає фактична межа земельних ділянок по АДРЕСА_1 межі згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку від 06.11.2009 р. з кадастровим номером :19:001:0171? Якщо не відповідає то в чому полягає невідповідність?

2. Чи розташовані по межі земельних ділянок по АДРЕСА_1 і АДРЕСА_3 будівлі?

3. Чи знаходиться капітальна будівля-гараж літ «Г», що перебуває у власності ОСОБА_3 , побудований в 1978 році, на частині приватизованої земельної ділянки розташованої по АДРЕСА_1 , та належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Так 16.11.2022 року судовим експертом Федоровим Д.Ф. було складено висновок судової земельно-технічної експертизи №64, згідно з яким надано відповіді на поставлені судом питання.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 31.01.2023року у справі підготовче провадження закрито, та призначено розгляд по суті.

В судовому засіданні за первісним позовом позивач та представник позивача позов підтримали, надали суду пояснення, аналогічні тим, які викладені у позовній заяві, просили їх задовольнити, у задоволенні зустрічного позову просили відмовити в повному обсязі.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 та представник відповідача прохали відмовити в задоволенні позовних вимог за первісним позовом та прохали зустрічний позов задовольнити в повному обсязі.

В матеріалах справи мається клопотання від представника відповідача Шевченківської районної у м. Полтаві ради про розгляд справи без присутності представника.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засіданні не заявився хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи.

Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності,встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Вирішуючи позов по суті, суд, також, звертає увагу, що відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 разом із ОСОБА_5 є співвласниками земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ № 174134 та серія ЯЗ № 174133, виданих 06.11.2009 року, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки: :19:001:0171. Інформація про земельну ділянку внесена до Державного земельного кадастру, державний акт зареєстрований. Земельна ділянка надана у власність на підставі рішення виконавчого комітету Октябрської районної у місті Полтаві ради від 08.07.2008 року № 314.

На підставі договору дарування ВСЕ 706120 від 28.10.2005 року ОСОБА_1 є власником 14/25 частини житлового будинку з частиною надвірних будівель за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 є власником житлового будинку з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.06.1998 року. Земельна ділянка за адресою АДРЕСА_3 , не приватизована, надана в користування рішенням виконкому Полтавської міської ради депутатів трудящих від 10.07.1954 за № 459. Інформація про вказану земельну ділянку в ДЗК не внесена. Згідно до технічного паспорту на будинок наданого відповідачем в користування надано земельну ділянку площею 385 кв.м.

Факт погодження меж земельної ділянки підтверджується матеріалами технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , виготовлену у 2007 році ПФ ДП «УкрНДІІНТВ». В матеріалах справи міститься Акт встановлення та погодження меж землекористування за адресою АДРЕСА_1 від 30.01.2007 року в якому мається підпис ОСОБА_3 .

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 05.08.2022 року по справі була призначена судова земельно-технічна експертиза, проведення якої доручено судовому експерту Федорову Д.Ф., на вирішення експертизи поставлені наступні питання:

1. Чи відповідає фактична межа земельних ділянок по АДРЕСА_1 межі згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку від 06.11.2009 р. з кадастровим номером :19:001:0171? Якщо не відповідає то в чому полягає невідповідність?

2. Чи розташовані по межі земельних ділянок по АДРЕСА_1 і АДРЕСА_3 будівлі?

3. Чи знаходиться капітальна будівля-гараж літ «Г», що перебуває у власності ОСОБА_3 , побудований в 1978 році, на частині приватизованої земельної ділянки розташованої по АДРЕСА_1 , та належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

16.11.2022 року судовим експертом Федоровим Д.Ф. був складений висновок судової земельно-технічної експертизи № 64 та надано наступні відповіді на питання:

По першому питанню «За результатами проведеного дослідження, експерт встановив, що фактична межа земельних ділянок по АДРЕСА_4 не відповідає межі згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку від 06.11.2009 з кадастровим номером :19:001:0171».

По другому питанню «По межі (на відстані 1м в обидва боки) земельних ділянок по АДРЕСА_1 і АДРЕСА_3 розташовані наступні будівлі: гараж літ. Г, що входить до складу домоволодіння по АДРЕСА_3 ; гараж літ.Г та сарай літ. г, що входять до складу домоволодіння по АДРЕСА_1 ».

По третьому питанню «Гараж літ.Г, що входить до складу домоволодіння по АДРЕСА_3 , зареєстрований за ОСОБА_3 на основі рішення Октябрської районної ради народних депутатів від 20.09.1988 (а.с. 102), перетинає межу приватизованої земельної ділянки кадастровий номер :19:001:0171 по АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_5 і частково (5м2) розташований на цій земельній ділянці».

Отже, доводи відповідача про відсутність перешкод спростовуються висновком експерта.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України(далі - ЦК України) власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В постанові Верховного Суду у справі № 925/180/18 від 19.06.2019 зазначено,що урозумінні приписів наведеної норми право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає йогокористуванню та розпорядженнюсвоїм майном, тобто може звертатися до суду знегаторним позовом. Звернутися з негаторним позовом може власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ, щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю. Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноваженьрозпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушенняі наявність його в момент подання позову.Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноваженьрозпорядження або (та) користуванняналежним йому майном."

Згідно пункту "г" ч. 1 ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Згідно з п.п. "г", "е" ч.1 ст. 96 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України) землекористувач зобов`язаний не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

В ч.ч.1,2ст.103 ЗК України зазначено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням.

Згідно з ч.3 ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки, землекористувач має право вимагати від власника суміжної земельної ділянки сприяння у встановленні спільних меж, а також встановлення або відновлення межових знаків, у разі якщо вони відсутні, зникли, перемістилися або стали невиразними. У разі відсутності згоди власника суміжної земельної ділянки встановлення спільних меж здійснюється за рішенням суду.

Основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин (ч.ч. 1-3 ст. 107 ЗК України).

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Отже, зважаючи на викладене, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, визначення меж та конкретного місця розташування землі, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод у користуванні, користування з порушенням законодавства - без оформлення права користування, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).

Відповідно до ст. 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (стаття 55 Закону № 858-IV).

Згідно з абз.15ст.1ЗаконуУкраїни«Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки.

Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан,включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду (ст. 212 ЗК України).

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. п. 6,7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" спори щодо додержання правил добросусідства - обов`язку власників і землекористувачів обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей, розглядаються судами відповідно до статей 103-109 ЗК України. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Згідно з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі 264/7200/18 від 18.01.2021 з системного аналізу положень статей 116,123,124, частини другої статті134, статті212 ЗК, статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19 червня 2003 року № 963-IVможна зробити висновок, що відповідно до вимог наведеного законодавства обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.

В Постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.08.2020 (справа № 599/340/16-ц) зазначено, що підставою для подання позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є створення іншою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою цього позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо). Умовами для задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є сукупність таких обставин: майно знаходиться у власника або титульного володільця; інша особа заважає користуванню, розпорядженню цим майном; для створення таких перешкод немає правомірних підстав (припису закону, договору між власником та іншою особою тощо); у позові має бути визначено дії, які повинен здійснити відповідач для усунення порушень права власника (володільця).

Таким чином, ОСОБА_1 разом із ОСОБА_5 є співвласниками земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ № 174134 та серія ЯЗ № 174133, виданих 06.11.2009 року, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки: :19:001:0171.

ОСОБА_3 здійснює перешкоди у реалізації співвласником ОСОБА_1 користування вище зазначеною земельною ділянкою та житловим будинком а саме, на земельній ділянці позивача розмістив гараж, огорожута у добровільному порядку відмовляється звільнити частину земельної ділянки, яка йому не належить а встановлений гараж та паркан перешкоджає вільному користуванню позивача належним йому нерухомим майном.

Відповідно до ст..ст. 317, 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно до 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Також ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Суд приходить до висновку до задоволення позову та про усунення ОСОБА_1 перешкод в користуванні земельною ділянкою пл.. 800 кв. м. з кадастровим номером :19:001:0171 за адресою: АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) знести гараж, збудований на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , та провести демонтаж огорожі, встановленої між земельними ділянками по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 на території ділянки АДРЕСА_1 .

Враховуючи на заяву відповідача про застосування строків давності суд зазначає, що до позовів про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном позовна давність не застосовується, оскільки негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, поки існує відповідне правопорушення, що узгоджується із практикою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 648/533/16-ц.

Разом з цим суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову в з в`язку із його недоведеністю та пропуску відповідачем строків позовної давності. Так, відповідачем не доведено та не підтверджено доказами підстав для скасування рішення виконавчого комітету Октябрської районної у місті Полтаві ради від 08.07.2008 року № 314 та визнання недійсними Державних актів. Доказів невідповідності земельної ділянки та державних актів вимогам землеустрою та вимогам земельного законодавства не надано. Відповідачем не доведено порушенням його прав ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

При цьому зустрічна позовна заява ОСОБА_3 подана по за межами строку позовної давності, оскільки останній підписуючи 30.01.2007 року акт встановлення та погодження меж землекористування був обізнаний про межу земельної ділянки розташованої за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 263 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, зокрема, принцип диспозитивності цивільного судочинства, враховуючи суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення первісного позову.

Питання судових витрат на оплату судового збору суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України стягуючи їх з відповідача.

Керуючись ст. ст. 1-5, 10, 12, 76-83, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.152 ЗК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою задовольнити в повному обсязі.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні земельною ділянкою пл. 800 кв. м. з кадастровим номером :19:001:0171 за адресою: АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) знести гараж, збудований на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , та провести демонтаж огорожі, встановленої між земельними ділянками по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 на території ділянки АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 коп. сплаченого ним судового збору.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , Шевченківської районної у м. Полтаві ради про скасування рішення Октябрської районної у м. Полтаві ради та визнання недійсними Державних актів на право власності на земельну ділянку - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. При оголошенні вступної та резолютивної частини судового рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи :

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_5 ;

відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач - Шевченківська районна у м. Полтаві рада, юридична адреса: 36040, м.Полтава, вул.Івана Мазепи,30, ;

третя особа - ОСОБА_5 , адреса проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 06.10.2023року.

Суддя М.О. Материнко