КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/4765/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9808/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Пановій К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа: ОСОБА_2 ,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 19 квітня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Таран Н.Г.,-

встановив:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із названою заявою.

Просила видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 строком на 6 місяців у вигляді заборони щодо:

його перебування в місці спільного проживання (перебування) із ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею;

ведення листування, телефонних переговорів з ОСОБА_1 або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Вимоги обґрунтовані тим, що батько заявниці ОСОБА_2 створює нестерпні умови життя заявниці з дітьми. Він зловживає спиртними напоями, влаштовує сварки та бійки, виганяє заявницю разом з дітьми з квартири, всіляко принижує заявницю словесно, та дорікає, що заявниця одна виховує своїх дітей без батька, проявляє психічну неврівноваженість та неконтрольовану агресію. ОСОБА_1 неодноразово зверталась до правоохоронних органів з заявами, однак дієвих заходів для її захисту, та захисту дітей вона не отримала. У зв`язку з тим, що заявниця хвилюється за свою безпеку та життя та психологічний стан її дітей - вона звернулась до суду із названою заявою.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 19 квітня 2023 року названу заяву залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 21 листопада 2022 року скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення вимог заяви.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги.

ОСОБА_2 заперечив щодо доводів апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Залишаючи заяву ОСОБА_1 без задоволення, суд першої інстанції виходив із того, що заявницею не надано доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо неї. До того ж судом враховано, що заявниця без побоювань залишає на виховання та піклування своїх дітей на тривалий час з своїми батьками, і навіть вважає, що це їх обов`язок, що додатково суд оцінив як відсутність небезпеки для заявниці з боку ОСОБА_2 .

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що ОСОБА_1 разом з малолітніми дітьми ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та з батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 проживають в ізольованій двохкімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 та її батьки є співвласниками вищевказаної квартири в рівних долях.

Заявниця вказує, що її батько ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями, влаштовує сварки та бійки, виганяє її разом з дітьми з квартири, проявляє психічну неврівноваженість та неконтрольовану агресію.

До заяви ОСОБА_1 долучила копію відповіді Деснянського УП ГУНП в м. Києві від 16 лютого 2023 року №К-363/125/49-2023, на підтвердження факту її звернення 10 березня 2020 року, 22 жовтня 2020 року, 14 грудня 2020 року, 04 лютого 2021 року, 01 березня 2021 року, 22 квітня 2022 року, 19 листопада 2022 року, 02 січня 2023 року щодо протиправних дій її батька ОСОБА_2 , а саме вчинення домашнього насильства.

Також було долучено копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 251225 від 14 грудня 2020 року, копії термінових заборонних приписів серії АА № 005515 від 04 жовтня 2020 року та серії АА № 122098 від 08 січня 2022 року стосовно ОСОБА_2 .

Відповідно до положень п.п. 3, 4, 14 та 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (пункт 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 29 серпня 2019 року у справі № 640/23804/18 та від 02 вересня 2020 року у справі № 635/4854/19-ц.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи встановлені фактичні обставини та наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність обґрунтованих підстав для видачі обмежувального припису.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не надано оцінки копії відповіді Деснянського УП ГУНП в м. Києві від 16 лютого 2023 року №К-363/125/49-2023, оскільки сам факт звернення до правоохоронних органів не є достатнім підтвердженням вчинення домашнього насильства та необхідності застосування судом спеціальних заходів.

Крім того, із змісту долучених до заяви копій протоколу про адміністративне правопорушення та термінових заборонних приписів, на які посилається заявниця, об`єктивно неможливо зробити висновок про вчинення домашнього психологічного насилля ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_1 .

Колегія суду також бере до уваги, що заявницею не спростовано встановлений судом першої інстанції факт, що вона без побоювань залишає на виховання та піклування своїх дітей на тривалий час з батьками, що додатково підтверджує відсутність небезпеки для заявниці та її дітей з боку ОСОБА_2 .

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або неправильне застосування норм процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення Деснянського районного суду міста Києва від 19 квітня 2023 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 19 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 26 жовтня 2023 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В.Кулікова

С.Г. Музичко