Справа № 456/3913/23
Провадження № 2/456/1012/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

23 жовтня 2023 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Гули Л. В. ,

з участю секретаря Зозуляк К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Стрию цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій сторін.

Позивач ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь 33942,51 грн шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що 06.05.2020 між ПрАТ Страхова компанія «Євроінс Україна» та TOB «РУШ» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № -1000021, предметом якого є страхування транспортного засобу «Volkswagen Jetta», д/н НОМЕР_1 .

03 серпня 2020 року о 19 год. 00 хв. у м. Львові на пр. Чорновола, 14 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу «Volkswagen Jetta», д/н НОМЕР_1 , та транспортного засобу «Ssang Yong Rexton», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 21 вересня 2020 року по справі № 466/6137/20.

В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено застрахований транспортний засіб «Volkswagen Jetta», д/н НОМЕР_1 . Враховуючи наявність договору страхування, власник пошкодженого застрахованого транспортного звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» з повідомленням про настання страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування на рахунок СТО.

З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen Jetta», д/н НОМЕР_1 , 04.08.2020 проведено його огляд, про що складено протокол огляду транспортного засобу, та 26.08.2020 складено рахунок № НОМЕР_3 , відповідно до якого вартість ремонту пошкодженого в ДТП автомобіля складає 85845,73 грн.

04.09.2020 ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» складено розрахунок страхового відшкодування та 09.09.2020 страховий акт по справі № 31635/20 на суму 85845,73 грн.

09.09.2020 ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» здійснило виплату страхового відшкодування для ремонту застрахованого транспортного засобу в розмірі 85845,73 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 3770 від 09.09.2020.

Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 , водія транспортного засобу «Ssang Yong Rexton», д.н. НОМЕР_2 , була застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно з полісом ЕР/116133871, позивач звернувся до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування.

Проте заяву позивача задоволено частково на суму 51903,22 грн. Отже, сума, що залишилася невиплаченою на користь позивача, склала 33942,51 грн, а тому відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу зазначені кошти в силу статті 1194 ЦПК України.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву.

Третя особа ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» правом подачі пояснень щодо позову не скористалася.

Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило.

Процесуальні рішення, постановлені по справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 липня 2023 року головуючим суддею у справі визначено суддю Гулу Л.В. /а.с. 27/

На запит суду щодо доступу до персональних даних відповідача на адресу суду надійшла відповідь виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області та відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області /а.с. 28, 34/.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.08.2023 позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 24.08.2023. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі /а.с. 29/.

Ухвалою суду від 24.08.2023 судове засідання відкладено на 11.09.2023 /а.с. 35/.

Ухвалою суду від 11.09.2023 судове засідання відкладено на 29.09.2023 /а.с. 39/.

Ухвалою суду від 29.09.2023 судове засідання відкладено на 23.10.2023 /а.с. 47/.

Розгляд справи по суті відбувся 23.10.2023 без участі сторін.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти проведення судом заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, повторно на виклик суду не з`явився, про причину неявки не повідомив, відзив на позов не подав, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до п. 1, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Представник третьої особи на виклик суду не з`явився, про причину неявки не повідомив.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд відповідно до вимог ч. 7 ст. 81 ЦПК України розглянув можливість самостійно збирати докази і не знайшов підстав для реалізації такого свого права, оскільки ніщо не ставить під сумнів добросовісність здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків.

Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто, коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

В будь-якому випадку право на справедливий судовий розгляд забезпечується, серед іншого, процедурою апеляційного перегляду судових рішень, де сторона не позбавлена можливості подання нових доказів, якщо буде доведено поважність причин їх неподання в суді першої інстанції (ч. 3 ст. 367 ЦПК України). Тому, якщо у сторін наявні ті чи інші аргументи або докази, на які даним судовим рішенням не буде надано відповіді, така сторона вправі навести їх в апеляційній скарзі, одночасно вказавши причини неподання їх суду першої інстанції.

Відтак суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю, ухваливши заочне рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 03 серпня 2020 року о 19 год. 00 хв. у м. Львові на пр. Чорновола, 14 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Volkswagen Jetta», н.з. НОМЕР_1 , та транспортного засобу «Ssang Yong Rexton», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрації транспортного засобу НОМЕР_4 транспортний засіб «Volkswagen Jetta», н.з. НОМЕР_1 , належить ТОВ «Руш» /а.с. 7/.

06 травня 2020 року між ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» та TOB «РУШ» був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту № -1000021, предметом якого є страхування транспортного засобу «Volkswagen Jetta», н.з. НОМЕР_1 /а.с. 6/.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Ssang Yong Rexton», н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ЕР № 116133871. Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, складає 100000 гривень, за шкоду життю та здоров`ю, складає 200000 гривень, франшиза 0,00 грн /а.с. 21/.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 21.09.2020 винуватцем вищевказаної ДТП, яка мала місце 03.08.2020, визнано ОСОБА_1 /а.с. 10-12/.

За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду в справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

03.08.2020 ТОВ «Руш» звернулося до ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування стосовно страхового випадку, що відбувся 03 серпня 2020 року о 19 год. 00 хв. у м. Львові на пр. Чорновола, 14 за участю транспортного засобу «Volkswagen Jetta», н.з. НОМЕР_1 , що належить ТОВ «Руш», вказавши обставини настання події, пошкодження транспортного засобу, отримані внаслідок настання події, надавши схематичне зображення ДТП /а.с. 13-14/.

04.08.2020 представником ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» проведено огляд пошкодженого автомобіля «Volkswagen Jetta», н.з. НОМЕР_1 , результати якого відображено в протоколі огляду транспортного засобу від 04.08.2020 /а.с. 15/.

09.09.2020 ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на підставі рахунку на оплату № від 26.08.2020, виконаного ФОП ОСОБА_2 , було складено страховий акт № 31635/20 та проведено розрахунок суми страхового відшкодування, що належить до виплати ТОВ «Руш», відповідно до якого розмір страхового відшкодування склав 85845,73 грн /а.с. 16-19/.

09.09.2020 відповідно до платіжної інструкції № 3770 ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» перерахувало на рахунок ФОП ОСОБА_2 відповідно до складено страхового акту № 31635/20 85845,73 грн за ремонт автомобіля «Volkswagen Jetta», н.з. НОМЕР_1 , що належить ТОВ «Руш» /а.с. 20/.

ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна іншуранс Груп» виплатило позивачу ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» страхове відшкодування в розмірі 51903,22 грн відповідно до страхового акту № 31635/20, що підтверджується витягом з банківської виписки по рахунку ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» /а.с. 23/.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з вимогою позивача про відшкодування відповідачем шкоди, а саме: різниці між фактичним розміром виплаченого потерпілому страхового відшкодування і страховою виплатою, отриманою від страховика винуватця ДТП (відповідача).

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до частини другої ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Велика Палата Верховного Суду в пунктах 68-74 постанови від 04 липня 2018 року №755/18006/15-ц зробила правовий висновок, вказавши, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому в деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Враховуючи те, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року (справа № 147/66/17) відійшла від правових позицій попередніх висновків Верховного Суду в зазначеній категорії справ, враховуючи рекомендації Консультативної ради Європейських суддів, прописаних у Висновку № 11(2008) про якість судових рішень (пункт 49), зазначено, що судді повинні послідовно застосовувати закон.

Стаття 1166 Цивільного кодексу України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Одним із винятків із цієї загальної норми є страхування цивільно-правової відповідальності.

Страхування-це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами або юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»- далі Закон).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору - ст. 979 ЦК.

Згідно зі ст. 3 Закону № 1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі по тексту Закон № 1961-ІV) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Отже, основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-ІV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону № 1961-ІV, постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року в справі № 147/66/17).

В Законі наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальника. Отже, Закон спрямований на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоди не нею, а страховиком за певні страхові внески.

Тобто, положення Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У даному випадку судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки, яким керував відповідач (винуватець ДТП), була застрахована в межах страхової суми (ліміту відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100000,00 грн.

Отже, в даному випадку належним відповідачем за позовом про відшкодування матеріальної шкоди в межах ліміту відповідальності на суму 100000,00 грн є саме ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», а не відповідач ОСОБА_1 .

Фактично, як слідує з матеріалів справи, спір існує не між позивачем та відповідачем, а між позивачем та ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», оскільки позивач не погоджується з розміром страхового відшкодування, який був виплачений йому ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», і в такому випадку він повинен пред`являти своїх позовні вимоги саме до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», а не до відповідача, оскільки загальна сума його претензій та виплаченого потерпілій особі страхового відшкодування в розмірі 85845,73 грн не виходить за межі страхової суми (ліміту відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яка становить 100000,00 грн.

Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви.

В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів.

Враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов переконання, що позовні вимоги ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» є безпідставними, а тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Щодо судових витрат.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Так, згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, враховуючи, що суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», а тому судові витрати, понесені позивачем, слід віднести на його рахунок.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст. 10, 12, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263, 265, 280-283 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в позові Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, повністю.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 23 жовтня 2023 року.

Суддя Л.В.Гула