Провадження № 2/522/6649/23
УХВАЛА

23 жовтня 2023 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Федчишена Т. Ю., вирішуючи питання про відкриття провадження за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИЛА:

До Приморського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2023 року позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків поданої позовної заяви, а саме для надання суду доказів на підтвердження обставин, які б надавали йому право звертатися з даним позовом до Приморського районного суду м. Одеси, оскільки сторони не зареєстровані у Приморському районі м. Одеси, та надання доказів на підтвердження сплати судового збору у визначених законом порядку та розмірі на рахунок Приморського районного суду м. Одеси.

09.10.2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Аверіна В. В., на виконання ухвали суду від 02.10.2023 подав клопотання, в якому зазначив, що сторони фактично мешкають в м. Одесі із моменту укладення шлюбу, а саме з липня 2009 року, шлюб зареєстровано у Приморському відділі реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, позивач працює у м. Одесі у ФОП ОСОБА_3 у період з 03.11.2020 по теперішній час. Також зазначає, що сторони з моменту реєстрації шлюбу проживали в різних місцях, останнє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а з 20 жовтня 2021 року позивач проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договорами оренди. Посилаючись на те, що він фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , яка відноситься до Приморського району м. Одеси, позивач вважає, що позовна заява повинна розглядатися Приморським районним судом м. Одеси за його фактичним місцем проживання на підставі ч. 2 ст. 28 ЦПК України. У клопотання позивачем зазначено про долучення до нього квитанції про сплату судового збору, довідки з місця роботи, витягу з реєстру підприємств та копії договору оренди квартири від 18.05.2019.

Оцінивши доводи, викладені у клопотанні, та подані позивачем на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху документи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Отже, відповідно до положень ч. 2 ст. 28 ЦПК України у випадку, якщо на утриманні позивача є малолітні або неповнолітні діти, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. Також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або відповідача позов про розірвання шлюбу може пред`являтись за домовленістю між подружжям.

Як слідує з матеріалів позовної заяви позивач не зареєстрований у Приморському районі м. Одеси, а зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

На обґрунтування підсудності даної справи Приморському районному суду м. Одеси позивач посилається на ч. 2 ст. 28 ЦПК України та вказує на те, що він фактично проживає у Приморському районі м. Одеси.

Проте, такі доводи позивача не ґрунтується на вимогах процесуального закону, оскільки за правилами ч. 2 ст. 28 ЦПК України, на яку посилається позивач, визначено право позивача на подання позовної заяви за правилами альтернативної підсудності за зареєстрованим його місцем проживання.

Реєстрація місця проживання (перебування) особи це внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

Натомість, договір оренди квартири не підтверджує зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання чи перебування позивача.

Отже, сам по собі факт перебування позивача за певною адресою без реєстрації у встановленому законом порядку свого місця проживання чи місця перебування не дає підстав для визначення підсудності даної справи Приморському районному суду м. Одеси у розумінні ч. 2 ст. 28 ЦПК України.

Також не підтверджує підсудність даної справи Приморському районному суду м. Одеси і посилання позивача на те, що він працює у Приморському районі м. Одеси та шлюб зареєстровано у Приморському відділі реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, оскільки такі обставини, за відсутності доказів реєстрації місця проживання чи перебування особи у встановленому законом порядку, не належать до обставин, з якими закон пов`язує можливість звернення до суду за правилами альтернативної підсудності.

Крім того, до заяви позивачем додано копію документа від 18.05.2019, складеного іноземною мовою без його перекладу на державну мову, що унеможливлює його оцінку.

Отже, позивачем недоліки позовної заяви в повній мірі не усунуто та не надано доказів у підтвердження підсудності даної справи Приморському районному суду м. Одеси.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31), зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою.

Разом з тим, суд зазначає, що ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Інтерпретація суті конструкції "суд, встановлений законом" викладена Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України". Так, ЄСПЛ наголосив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Правова позиція ЄСПЛ у вказаній справі дозволяє виокремити дві умови відповідності критерію "суд, встановлений законом": організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

З наведеного вище слідує, що розгляд справи судом з порушенням правил територіальної юрисдикції є порушенням права особи на справедливий суд (ч. 1 ст. 6 Конвенції) та підставою для скасування ухваленого у справі рішення (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ч. 3 ст. 185 ЦПК України -

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА