Справа №760/9490/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва Козленко Г.О., розглянувши заяву про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовною заявою, в якій просив суд:

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 21.02.2020 в розмірі 300 000 (триста тисяч) доларів США, суму інфляційних витрат за весь час прострочення виплати в розмірі 4 772 281,99 грн., 3% річних в сумі 754 715,79 грн., а також понесені витрати на сплату судового збору - 13 420,00 грн.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11.05.2023 відкрито позовне провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу.

В матеріалах справи міститься заява представника позивача про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу відчуження належної йому частки 50% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛОБУД-СЕРВІС-КИЇВ», що становить 250 000 грн.

Свою заяву про забезпечення позову позивач обґрунтовує тим, що згідно розписки ОСОБА_2 узяв у борг 300 000 доларів США. Строк повернення боргу по розписці сплив 31.12.2020, однак ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов`язання. Згідно даних з сайту ОСОБА_3 є засновником та кінцевим бенефіціарним власником Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛОБУД-СЕРВІС-КИЇВ» та має частку у статутному капіталі товариства 50%, що становить 250 000 грн.

Позивач вважає, що вказане майно може бути відчужено на користь третіх осіб, що в подальшому може зробити неможливим виконання рішення, а тому просить забезпечити позов шляхом заборони відповідачу відчуження вказаного частки.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові докази, подану заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Таким чином, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч.4 зазначеної статті.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо:

- необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливість виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Разом з тим, зі змісту заяви про забезпечення позову такої реальної загрози невиконання чи утруднення виконання позивачем можливого рішення суду про задоволення позову не вбачається.

Доводи сторони позивача в обґрунтування забезпечення позову базуються лише на його припущеннях, не доведено співмірність заходу забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне вчинення таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

При цьому, слід зазначити, що обраний позивачем спосіб захисту, у разі задоволення зазначеної заяви, через призму забезпечення судом збалансованості інтересів сторін, порушить права особи - власника майна щодо вільного розпорядження його майном.

Водночас, ОСОБА_1 не подав суду жодних доказів та не навів ризиків щодо ймовірного відчуження відповідачем вищезазначеного майна.

Враховуючи принцип диспозитивності судового розгляду, не співмірність поданої заяви про забезпечення позову до позовних вимог та те, що рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви.

Враховуючи вищевикладене, а також принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення суд приходить до висновку, що заява не достатньо обґрунтована, підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду не вбачаються, відтак заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню за наведеного обґрунтування заяви.

Керуючись ст.ст.149-153, 259-260, 353-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Суддя Козленко Г.О.