РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №348/1473/23

10 жовтня 2023 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківскої області

в складі головуючого-судді: Міськевич О.Я

з участю секретаря судового засідання: Скоблей О.В.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини,-

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила дочку ОСОБА_4 . Народження зареєстроване виконавчим комітетом Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області

Відомості про батька дитини записані з її слів відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Біологічним батьком її дочки ОСОБА_5 є відповідач ОСОБА_3 , з яким вона познайомилась у 2011 році під час перебування на роботі у російській федерації. Після повернення з росії вони продовжили зустрічатися.

05.12.2012 після повернення відповідача з Республіка Польща, де він перебував на заробітках, вони почали проживати разом однією сім`єю спочатку на квартирі по АДРЕСА_1 , а згодом переїхали до неї додому в АДРЕСА_1 .

У період з 05.12.2012 по 20.05.2018 вони з відповідачем проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, підтримували близькі стосунки, в результаті чого вона завагітніла.

Відповідач відвозив та забирав її з пологового будинку, у період вагітності дбав про неї як про дружину, а після народження дочки ОСОБА_5 дбав також про неї, дитина називала його своїм татом а він її своєю дочкою, а також надавав кошти на її утримання. Відповідач проявляв батьківську турботу та любов до дочки ОСОБА_5 .

Такі стосунки продовжувались до 20.05.2018, коли відповідач покинув її з дочкою та переїхав проживати до себе додому в с. Пнів. З того часу їхні відносини припинились. Після цього відповідач ще декілька раз відвідував свою дочку, також надавав кошти на її утримання, однак на сьогоднішній день він перестав цікавитися долею своєї дочки, перестав надавати кошти на її виховання та утримання.

Оскільки ОСОБА_3 відмовляється брати участі у вихованні та житті дитини, що порушує її законні права, вона змушена звертатись до суду для встановлення батьківства ОСОБА_3 по відношенню до дитини ОСОБА_4 .

Крім того враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 є біологічним батьком ОСОБА_4 , то на останнього законодавцем покладено обов`язок щодо утримання дитини.

Тому вважає, що відповідач як батько зобов`язаний надавати кошти на утримання їхньої спільної дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідач ОСОБА_3 є особою працездатного віку, фізично здоровий, неофіційно постійно працює на заробітках у Республіка Польща та по тимчасових заробітках в м. Надвірна та навколишніх селах Надвірнянського району, таким чином отримує нерегулярний і мінливий дохід, аліментів нікому не платить, інших стягнень по виконавчих документах з нього не проводиться, тому вважає, що він зможе сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу).

Стислий виклад позицій сторін:

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, які викладені в позовній заяві, просили суд позов задоволити та ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_3 батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також просили стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Крім того просили стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги щодо визнання його батьком неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення аліментів на її утриманняв розмірі 1/4 частки від його доходів, стягнення понесених позивачкою судових витрат визнав у повному обсязі. При цьому пояснив, що на даний час він одружений, крім дочки позивача має на утриманні ще одну дитину, офіційно працює комплектувальником на Житомирському м`ясокомбінаті.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що є тіткою позивача ОСОБА_1 . Ствердила, що сторони дійсно в період з грудня 2012 року по травень 2018 року спільно проживали однією сім`єю та вели спільне господарство, проводили разом час, часто приходили до неї в гості. Також підтвердила, що під час вагітності позивача відповідач піклувався про неї, відвозив та забирав її з пологового будинку, визнавав дитину та піклувався про неї.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26.06.2023 по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21.09.2023 по даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач ОСОБА_1 народила дочку ОСОБА_4 , про що виконкомом Пнівської сільської ради 28.08.2014 складено актовий запис № 63 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 9).

Батько дитини записаний на підставі ч. 1 ст. 135 СК України за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записано за її вказівкою, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька від 22.06.2023 (а.с. 10).

Як вбачається з позовної заяви та пояснень позивача, відповідач ОСОБА_3 є біологічним батьком дитини ОСОБА_4 . Вказана обставина відповідачем не оспорюється.

Також факти спілкування відповідача та дитини підтверджується доданими фотоматеріалами (а.с. 12), а також показаннями свідка ОСОБА_6 .

Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 25.05.2023, позивач разом з малолітньою дитиною на даний час проживають в АДРЕСА_1 . Зі слів заявниці, вона проживала разом із ОСОБА_3 у громадянському шлюбі з грудня 2012 року по травень 2018 року. За час спільного проживання у них народилась дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також згідно вказаного акту у позивача земельні ділянки та транспортні засоби відсутні (а.с. 11).

З пояснень відповідача ОСОБА_3 вбачається, що він одружений, має на утриманні малолітню дитину, працює комплектувальником на ТОВ «Житомирський м`ясокомбінат». Вказані обставини підтверджуються також копіями свідоцтва про шлюб та свідоцтва про народження дитини (а.с. 47-48).

Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права:

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Щодо позовних вимог про визнання батьківства суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Сімейного кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Згідно ст.7 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Верховною радою України 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні.Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України, приймаються до судового розгляду, якщо: дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є біологічним батьком малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказана обставина повністю визнана відповідачем.

Виходячи наведенного суд вважає батьківство ОСОБА_3 стосовно народженої позивачем ОСОБА_1 дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доведеним і таким, що може бути визнаним в судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для задоволення позову враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів суд виходить з наступного:

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, оскільки забезпечує одержання коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Перевіряючи доводи позивача щодо визначення розміру аліментів частці від доходу відповідача, суд належним чином врахував положення ст. 183 СК України щодо визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) батька дитиниу разі наявності регулярного доходу платника.

Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне:

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Позивача звільнено від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ст. 5 Закону України про судовий збір. Тому судовий збір за задоволення вимоги про стягнення аліментів в сумі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача в користь держави.

Також у зв`язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, в сумі 536,80 грн.

Також на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, стороною позивача надано договір про надання правничої допомоги № 055 від 24.05.2023, попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат від 24.05.2023, та квитанцію про сплату грошових коштів № 017/2023 від 24.05.2023 (а.с. 15-17).

Відповідно до п.п. 3.1 Договору про надання правничої допомоги, за надання правової допомоги згідно п. 2.1 цього договору, замовник сплачує виконавцю винагороду в розмірі, визначеному за домовленістю сторін одноразово або частковими платежами.

З попередній (орієнтовний) розрахунок судових витратвбачається, що вартість наданих адвокатом послуг становить 3500,00 грн., з яких: консультацція клієнта з приводу подання позовної заяви про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини 500,00 грн.; складання позовної заяви про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини 1000,00 грн.; представництво інтересів адвокатом в суді І інстанції 2000,00 грн. (4 судові засідання по 500,00 грн. за одне засідання).

Згідно квитанції про сплату грошових коштів, клієнтом 24.05.2023 оплачено гонорар адвоката в сумі 3500,00 грн.

При цьому суд зазначає, що адвокат Куций О.С., як представник позивача ОСОБА_1 , брав участь у двох судових засіданнях, що підтверджується журналами судових засідань від 21.09.2023 та від 10.10.2023 (а.с. 41, 50-51).

Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2500,00 грн. витрат на правничу допомогу, з яких: консультацція клієнта з приводу подання позовної заяви про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини 500,00 грн.; складання позовної заяви про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини 1000,00 грн.; представництво інтересів адвокатом в суді І інстанції 1000,00 грн. (2 судові засідання по 500,00 грн. за одне засідання).

Висновки суду:

Враховуючи вище наведене, а також визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов в частині встановлення батьківства необхідно задовільнити, визнати відповідача батьком неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 , зазначивши відповідача ОСОБА_3 батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також при визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 суд враховує факт проживання дитини з матір`ю, вік дитини, обов`язку обох батьків утримувати дитину, матеріальний стан позивача, вартість життя та необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб розвиту та здоров`я дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є фізично здоровим, отримує регулярний дохід, одружений та має на утриманні малолітню дитину від шлюбу, а також визнання відповідачем позову в частині розміру аліментів, а тому суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення аліментів необхідно задовільнити і стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 536,80 грн. сплаченого судвого збору та 2500 грн. 00 коп. сплачених витрат на професійну правничу допомогу в користь позивача, а також 1073 грн. 60 коп. судового збору в дохід держави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 125, 128, 135, 141, 180-183, 191 СК України, керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини задовільнити частково.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, батьком малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного Виконавчим комітетом Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області 28.08.2014 за № 63, виключивши з актового запису відомості про ОСОБА_7 як батька дитини, та зазначивши ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів розпочати з 23.06.2023.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 3036 грн. 80 коп. сплачених судових витрат.

Повернути позивачу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, в сумі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) згідно квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 09.06.2023.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави 1073 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстраці: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 20.10.2023.

Суддя Міськевич О.Я.