Провадження № 4-с/161/68/23
У Х В А Л А

25 жовтня 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

за участю секретаря судового засідання Вольської А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Таборовець Андрієм Петровичем на бездіяльність Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Таборовець А.П. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 із вищевказаною скаргою.

Скаргу обґрунтовує тим, що в червні 2023, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 стало відомо про наявність обтяжень на належне йому нерухоме майно, а саме існує обтяження з реєстраційним номером № 9596183 від 09.03.2010, внесеного на підставі постанови заступника начальника ВДВС Луцького РУЮ Шумчука В.Г. № 17534584 від 05.03.2010 про арешт майна боржника ОСОБА_1 та обтяження з реєстраційним номером № 37868438 від 25.11.2008, внесеним на підставі постанови головного державного виконавця ВДВС Луцького РУЮ № б/н від 25.11.2008.

12.07.2023 ОСОБА_1 звернувся до Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Відділ) з заявою про зняття арештів з майна.

Листом від 18.08.2023 Відділ повідомив про те, що обтяження з реєстраційним номером № 9596183 від 09.03.2010, внесеного на підставі постанови заступника начальника ВДВС Луцького РУЮ Шумчука В.Г. № 17534584 від 05.03.2010 про арешт майна боржника ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № 17534584 з примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області № 2-1152 від 04.02.2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів на загальну суму 2689730,00 грн. 28.05.2010 вказане виконавче провадження було завершене на підставі п.10 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на той час) у зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу виконавчої служби. Щодо обтяження з реєстраційним номером № 37868438 від 25.11.2008, внесеним на підставі постанови головного державного виконавця ВДВС Луцького РУЮ № б/н від 25.11.2008, то неможливо встановити в межах якого виконавчого провадження було накладено арешт.

Зазначає, що існування вказаних вище обтяжень, позбавляють ОСОБА_1 можливості реалізовувати його право власності шляхом вільного розпорядження належним йому майном.

Посилаючись на викладене, представник скаржника просить суд, поновити ОСОБА_1 строк на подання скарги на бездіяльність Відділу. Визнати протиправною бездіяльність Відділу щодо не скасування арешту нерухомого майна, реєстраційний номер № 9596183 від 09.03.2010 у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, внесеного на підставі постанови заступника начальника ВДВС Луцького РУЮ Шумчука В.Г. № 17534584 від 05.03.2010 та арешту нерухомого майна, реєстраційний номер № 37868438 від 25.11.2008 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на підставі постанови № б/н від 25.11.2008, винесеної ВДВС РУЮ гол. д/в ОСОБА_3 . Зобов`язати Відділ скасувати арешт нерухомого майна (реєстраційний номер про обтяження № 9596183; об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно), зареєстрований 09.03.2010 у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі постанови заступника начальника ВДВС Луцького РУЮ Шумчука В.Г. № 17534584 від 05.03.2010 та арешт нерухомого майна (реєстраційний номер про обтяження № 37868438; об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно), зареєстрований 25.11.2008 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на підставі постанови № б/н від 25.11.2008, винесеної ВДВС РУЮ гол. д/в ОСОБА_3 .

Ухвалою судді від 12.09.2023 відкрито провадження за скаргою.

29.09.2023 від Відділу надійшов відзив, обґрунтований тим, що на виконанні у Відділу перебувало виконавче провадження № 17534584 з примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області № 2-1152 від 04.02.2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики в сумі 2689730,00 грн. та 1700,00 грн. судового збору, 30,00 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи, всього 2689730,00 грн. Заступником начальника відділу Шумчуком В.Г., 19.02.2010 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та 09.03.2010 накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , номер запису про обтяження 9596183. Зазначене виконавче провадження завершене 28.05.2010 на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий лист направлено для подальшого виконання до відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Волинській області, де він перебував на виконанні та в подальшому був повернутий стягувачу. Зазначає, що будь-якої бездіяльності в діях Відділу немає, оскільки Відділ не має право самостійно скасувати арешт з майна боржника, окрім як на підставі рішення суду. Посилаючись на викладене, просив у задоволенні скарги відмовити.

04.10.2023 до суду надійшли заперечення стягувача ОСОБА_2 , з яких випливає, що виконавчий лист Луцького міськрайонного суду Волинської області № 2-1152 від 04.02.2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики в сумі 2689730,00 грн. та 1700,00 грн. судового збору, 30,00 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи, всього 2689730,00 грн. не виконаний, заборгованість не погашена. Зазначив, що Закон України «Про виконавче провадження» не позбавляє стягувача повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених Законом, після повернення виконавчого листа.

19.10.2023 представник скаржника надіслав до суду відповідь на відзив, де підтримав раніше висловлену у скарзі позицію.

До початку розгляду справи від представника скаржника надійшло клопотання про розгляд скарги у його відсутності, вимоги скарги підтримує та просить задовольнити з наведених у ній підстав.

Представник Відділу в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання судової повістки, а представник ОСОБА_4 особисто під підпис, що підтверджується розпискою, яка наявна у матеріалах справи.

Стягувач та його представник в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання судової повістки, а представник ОСОБА_5 особисто під підпис, що підтверджується розпискою, яка наявна у матеріалах справи.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та надані суду докази на підтвердження заявлених вимог, суд установив таке.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Cкарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч.1 ст.448 ЦПК України).

Отже, позивач, як боржник у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду, яке ухвалено в порядку цивільної юрисдикції, реалізує своє право на оскарження постанови державного виконавця про накладення арешту на майно, або бездіяльності виконавцю стосовно не зняття такого арешту, шляхом звернення до суду, який видав виконавчий документ, з відповідною скаргою.

Звернення з вимогами про скасування арешту на майно в порядку позовного провадження можливе лише для осіб, які не є стороною виконавчого провадження (спадкоємців, іпотекодержателів, осіб, які вважають себе власниками майна тощо), адже такі вимоги будуть пред`являтися не в межах процедури контролю за виконанням судового рішення, а як різновид негаторного позову.

До подібного за змістом висновку стосовно підсудності та порядку розгляду спорів стосовно скасування арешту на майно за зверненням боржника у виконавчих провадження, дійшов і Верховний Суд у постанові від 02 січня 2020 року №201/10187/18.

Отже, позивач, як боржник у виконавчому провадженні, вірно звернувся до суду саме із скаргою в порядку, що передбачений розділом VII ЦПК України, а не з позовом.

Разом з цим, суд враховує наведені скаржником обставини для поновлення пропущеного строку для звернення до суду зі скаргою та вважає, що такий строк підлягає поновленню.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухому майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта на підставі постанови б/н головного державного виконавця ВДВС Луцького РУЮ Харчик Ю.М. від 25.11.2008 накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження 37868138 від 25.11.2008, видобтяження: арешт нерухомого майна.

Із відповіді на адвокатський запит Відділу вбачається, що згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження у розділах: «Пошук ВД/ВП (спец розділ)», «Пошук ВД/ВП» та «Пошук ВД/ВП (архів), встановити в межах якого виконавчого провадження був накладений даний архів не виявилось можливим у зв`язку із його відсутністю в системі.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухому майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта на підставі постанови заступника начальника ВДВС Луцького РУЮ Шумчука В.Г. № 17534584 від 05.03.2010 накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження 9596183 від 09.03.2010.

Із наданих суду доказів, вбачається, що у Відділу перебувало виконавче провадження № 17534584 з примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області № 2-1152 від 04.02.2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики в сумі 2689730,00 грн. та 1700,00 грн. судового збору, 30,00 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи, всього 2689730,00 грн. Заступником начальника відділу Шумчуком В.Г., 19.02.2010 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та 09.03.2010 накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , номер запису про обтяження 9596183. Зазначене виконавче провадження завершене 28.05.2010 на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий лист направлено для подальшого виконання до відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Волинській області, де він перебував на виконанні та в подальшому був повернутий стягувачу.

Судом встановлено, що рішення суду в повному обсязі не виконано, що також вбачається із письмових заперечень стягувача ОСОБА_2 , які він подав до суду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон, який діяв на час виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Ч.1-2 ст.5 Закону визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч.1 ст.52 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Обставини, що зумовлюють зняття арешту, накладеного на майно, зазначені в ст.50 Закону, при наявності яких, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Крім того, відповідно до ст. 60 Закону у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Ч.4-5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній редакції) передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, не зняття Відділом арешту з майна боржника ОСОБА_1 накладеного постановою заступника начальника ВДВС Луцького РУЮ Шумчука В.Г. № 17534584 від 05.03.2010 відповідає вимогам чинного законодавства та спрямована для забезпечення реального виконання рішення суду. Судом не встановлено порушень у діях Відділу, а відтак дії його працівників, які виразилися у не знятті арешту з майна боржника не підпадають під ознаки бездіяльності.

Крім цього, боржником не надано суду доказів того, що ним виконано рішення суду в повному обсязі та сплачено виконавчий збір.

Отже, виконавець за правилами ст.59 Закону, позбавлений повноважень зняти арешт, накладений постановою заступника начальника ВДВС Луцького РУЮ Шумчука В.Г. № 17534584 від 05.03.2010, оскільки скаржником не наведено та не доведено належними та допустимими доказами підстав для такого рішення, визначених у вичерпному переліку ч.4 ст.59 Закону.

Відтак, у задоволенні скарги, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 447-452 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 , поданої в його інтересах адвокатом Таборовець Андрієм Петровичем на бездіяльність Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду небула вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта