Справа № 450/678/21 Провадження № 2/450/575/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2023 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Добош Н.Б.

при секретарі Гев`як Ю.С.

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивачів ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи Яцишин А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити режимі відео конференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_5 про (предмет спору з врахуванням уточнень): розірвання договору дарування ,-

стислий виклад позиції позивача та відповідача :

підстава позову (позиція позивача): підстава позову (позиція позивачів): позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_6 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому із врахуванням уточнень просять у зв`язку із зміною обставин, якими сторони керувались при укладенні договору дарування ОСОБА_1 власного будинку на АДРЕСА_1 своєму синові ОСОБА_3 та неможливістю врегулювання наявних обставин за згодою сторін, розірвати вказаний договір дарування від 07.03.2019р. (реєстраційний № 708) на підставі ст.652 ЦК України.

Свої позовні вимоги мотивують тим, що в проваджені Пустомитівського районного суду Львівської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до своєї матері ОСОБА_1 та своєї баби ОСОБА_4 про усунення перешкод щодо користування житловим приміщенням (будинком по АДРЕСА_1 ) шляхом виселення відповідачів із вказаного будинку. В оспорюваному будинку ОСОБА_1 , ОСОБА_4 проживають з часу його забудови. Первинним власником будинку був ОСОБА_7 , батько ОСОБА_1 01.04.2009 р. будинок по АДРЕСА_1 перейшов у власність ОСОБА_1 на підставі договору дарування, та в такому систематично проживали та вели спільне господарство члени сім`ї: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 . Оскільки вказаний будинок не задовольняв потреб сім`ї у житловій площі, ОСОБА_1 разом з чоловіком ОСОБА_8 у 1990 році розпочали будівництво другого будинку в АДРЕСА_2 , а вказаний будинок по АДРЕСА_1 за згодою всіх членів сім`ї у 2019 р. подарувала синові ОСОБА_3 , посвідчений 07.03.2019р. нотаріально. Після укладення договору дарування, члени сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 залишились проживати у цьому будинку. До укладення ОСОБА_1 договору дарування будинку, якихось серйозних непорозумінь між членами сім`ї щодо спільного проживання в ньому не було. Між ними та обдаровуваним була досягнута усна домовленість, що переселення з подарованого йому будинку, буде здійснюватись після завершення будівництва житлового приміщення по АДРЕСА_2 , в першу чергу після створення там належних умов для переселення ОСОБА_4 . Враховуючи відсутність заперечень з боку обдаровуваного, щодо вказаної умови та їхні сервітутні законні права щодо проживання в подарованому будинку, запевнення сина про те, що йому будинок не потрібен, оскільки просив надати документи на землю для обладнання майстерні, мав піти на квартиру до того часу поки члени сім`ї не переселяться в новобудову, вказана умова не була зафіксована в договорі дарування будинку позивачеві. Однак, після укладення договору дарування синові у 2019 р. та поселення в ньому на той час його співмешканки ОСОБА_10 , син настирно і систематично почав застосовувати проти членів сім`ї, в першу чергу до позивачів протиправні, аморальні заходи для примусового виселення з подарованого йому будинку, вчиняв приниження нашої людської гідності та честі, що було неодноразовим розглядом в правоохоронних органах. Відповідач неправдиво стверджує, що він через конфлікти, які нібито з боку позивачів по відношенню до нього був змушений відмовитись від проживання в подарованому будинку і перейти жити на квартиру. Натомість у своїй розписці від 03.04.2020р. ОСОБА_3 вказав, що він зобов`язується не конфліктувати, не виражатись нецензурною лайкою, не погрожувати фізичною розправою відносно членів своєї сім`ї, а саме: бабці, мами ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , планує в найкоротший термін разом зі своєю дружиною (цивільною) ОСОБА_10 переїхати в квартиру. З травня 2019р. син, як власник помешкання, щоденно приїжджає на територію подарованого будинку, де працює в майстерні, користується електроенергією, газом, не приймає жодної участі в оплаті комунальних послуг. Не допомагає в благоустрою території, що належить до будинку. У жовтні 2020р. ОСОБА_1 особисто за свої кошти провела реконструкцію двох коминів будинку на АДРЕСА_1 . У 2018 р. позивач ОСОБА_1 за власні кошти зробила поточний ремонт кімнат літньої кухні. Щоб спровокувати конфлікт, зокрема, 16.12.2020р. ОСОБА_3 розрізав дверний замок до кімнати, в якій проживає ОСОБА_1 , в якій розрізав замки у сейфі та забрав усі документи, які стосувались будинку. 17.04.2020р. ОСОБА_3 залив замок вхідних дверей житлового будинку суперклеєм, щоб позивачі не змогли потрапити у помешкання. На підставі викладеного просять розірвати договір дарування від 07.03.2019р. на підставі ст.652 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_3 подав відзив на позовну заяву, в якому щодо позовних вимог заперечив, вказав, що позивачі ставлять вимогу про розірвання договору дарування житлового будинку, що знаходиться за адресою: буд. АДРЕСА_1 , посвідченого нотаріально 07.03.2019р. у зв`язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, на підставі ст.652 ЦК України. Проте позивачі не наводять жодної обставини, яка б свідчила про істотну зміну обставин, якими сторони договору керувались при укладенні спірного договору дарування. У позові самі позивачі підтверджують вільне волевиявлення та намір передати у дар спірний будинок. Позивачі підтверджують, що залишились проживати у спірному будинку, проте їхнє посилання на право проживання як членів сім`ї власника є безпідставним, оскільки ОСОБА_3 з позивачами спільно не проживає та не веде спільного господарства. В тексті позовної заяви позивачі підтверджують своє волевиявлення щодо укладення спірного договору дарування та вказують на необхідність їх виселення з спірного будинку. Проте вказує, що жодної домовленості про виселення позивачів в майбутньому за вказаних умов не було, оскільки твердження про те, що слід створити належні умови в будинку за адресою: АДРЕСА_2 не відповідають дійсності, так як вказаний будинок є придатним для проживання та в такому проживає батько відповідача та його сестра. Твердження позивачів, що відповідач провокує їх на конфлікти та перешкоджає їм проживати у вказаному будинку, спростовується іншими доказами, які підтверджують, що позивачі провокують конфлікти з відповідачем та його дружиною ОСОБА_11 провадженні СД ВП №6 ЛРУП ГУНП у Львівській області знаходиться кримінальне провадження за фактом нанесення відповідачу тілесних ушкоджень. Вказує, що позивач ОСОБА_4 не була стороною договору дарування від 07.03.2019р., та у позові не зазначено, які права ОСОБА_4 були порушені та способу захисту порушених прав, тому слід вважати, що позивач ОСОБА_4 є неналежною стороною. Для розірвання договору дарування мають існувати підстави, визначені чинним законодавством, для самого договору дарування, як окремого виду правочинів, на який поширюються спеціальні норми порядку укладення та розірвання. Зокрема, підстави розірвання договору дарування, перелічені в ст.727 ЦК України та їх перелік є вичерпним. Відповідач подав клопотання про застосування строків позовної давності, в якому вказує, що договір дарування було укладено 07.03.2019р., а отже строк позовної давності сплив 07.03.2020р. згідно ст.728 ЦК України. Заяви про поновлення строку позовної давності позивачі не подавали, та причин поважності пропуску строку позовної давності не вказали.

Позивачами подано відповідь на відзив, в якому зазначили, що оскільки ОСОБА_3 намагається виселити із спірного будинку позивача ОСОБА_4 , застосовує до неї протиправні заходи з метою примусового виселення, тому ОСОБА_4 є законним позивачем у даній справі, її право опосередковано, як первісної власниці будинку, яка давала згоду своєму чоловікові на дарування вказаного будинку дочці ОСОБА_1 , яка в свою чергу подарувала будинок відповідачеві ОСОБА_3 . Відповідач у відзиві неправомірно заперечує положення чинного законодавства, щодо права членів сім`ї власника будинку, які проживають з ним, користуватись жилим приміщенням на рівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Щодо твердження ОСОБА_3 , що він не може проживати у подарованому будинку через конфлікти з членами сім`ї, які нібито провокують ці конфлікти і вимушений перейти проживати на квартиру, то ці твердження носять неправдивий характер. З приводу вчинення домашнього насильства з боку ОСОБА_3 до поліції зверталась ОСОБА_4 , а з приводу конфліктної, неправомірної поведінки з боку ОСОБА_3 до поліції зверталась ОСОБА_1 . Що стосується позовної вимоги про розірвання договору дарування, то це питання виникло внаслідок подачі ОСОБА_3 позову про незаконне виселення матері та баби з подарованого йому будинку. При цьому питання про розірвання договору дарування не ставилось навіть коли ОСОБА_3 подав позов про втрату права проживання у подарованому будинку свого батька, щодо якого у задоволенні позовних вимог було відмовлено. Враховуючи такі обставини ОСОБА_1 клопоче про поновлення строку позовної давності щодо позовної вимоги про розірвання договору дарування.

Представником позивачів ОСОБА_2 подано заперечення на клопотання відповідача про застосування строків позовної давності. У клопотанні вказує, що ОСОБА_1 а також її чоловік ОСОБА_8 довідались про порушення свого та членів сім`ї права на проживання в подарованому нею синові будинку, передбаченого умовами договору та згідно із положеннями сервітуту, після приїзду в Україну, а саме як максимум 08.02.2021р., коли отримала позовну заяву у справі № 450/676/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом виселення. Рішенням суду у задоволенні позовних вимог було відмовлено. Ще задовго до подання вищевказаного позову, одразу після одруження під впливом дружини позивач почав активні дії по виселення, матері, батька та бабусі, про що свідчать заяви до поліції, зокрема звернення ОСОБА_4 до поліції 01.04.2020р. про вчинення домашнього насильства адміністративне провадження було закрито на підставі розписки відповідача від 03.04.2020р. Окрім того вказує, що на даний час згідно із судовою практикою якщо закінчення строку позовної давності припадає на період після 02.04.2020 р., то він продовжується до кінця дії карантину (до 31.08.2021р.), позов подано 03.04.2021р., тобто в межах продовженого згідно законодавства строку позовної давності.

Представником третьої особи ОСОБА_5 ОСОБА_12 подано пояснення в яких просив у задоволенні позовних відмовити, оскільки позовні вимоги є необгрунтованими. Вказує, що 23.06.2022р. маж ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_5 набула право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Тому вважає, що на даний час відсутній предмет спору. Відповідно до ч.4 ст.727 ЦК України, дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо на момент пред`явлення вимоги дарунок є збереженим, що підтверджується позицією, викладеної у постанові КЦС ВС від 17.11.2021р. у справі № 539/1509/20. Також зазначає, що позивачем пропущені строки звернення із позовною заявою про розірвання договору дарування.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, з підстав заявлених у позові, відповіді на відзив, запереченні, просила позовні вимоги задоволити.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав, з підстав заявлених у позові, відповіді на відзив, запереченні, просив позовні вимоги задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечив, просив в задоволенні таких відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, клопотанні.

Представником третьої особи ОСОБА_5 ОСОБА_12 у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечив, з підстав, викладених у поясненнях.

Допитана в якості свідка ОСОБА_1 вказала, що спірний будинок належав її батьку та дідусь обіцяв такий своєму внукові ОСОБА_3 . Останній мав намір побудувати майстерню та виникло питання щодо земельної ділянки. ОСОБА_1 не могла приватизувати земельну ділянку, оскільки вже використала своє право на приватизацію. Тому вирішила подарувати будинок синові ОСОБА_3 . Уклала договір при повній свідомості, читала зміст договору. У неї з відповідачем ОСОБА_3 була домовленість, що ОСОБА_4 буде і надалі проживати у будинку по АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 разом з чоловіком через певний час переїдуть на будову. Із відповідачем ОСОБА_3 у ОСОБА_1 та інших членів сім`ї були нормальні відносини до появи дружини. Пізніше відносини погіршились,. ОСОБА_1 поїхала в Чехію на роботу, коли повернулась син ОСОБА_3 вчиняв домашнє насильство стосовно ОСОБА_4 , та остання була змушена звернутись в поліцію. Після цього відповідач просив забрати заяву та написав заяву в поліцію, в якій вказав, що припинить конфліктувати та виїде з будинку. Пізніше ОСОБА_3 приходить до будинку у майстерню та провокував конфлікти. Закрив літню кухню на колодку, відрізав газ, перекрив воду, у лютому 2023р. відключив світло, все знищив на подвір`ї. ОСОБА_3 подав позов про виселення чоловіка ОСОБА_1 , а пізніше позов про виселення позивачів. ОСОБА_1 зверталась в поліцію щодо моральних знущань з боку ОСОБА_3 щодо неї. Якщо б позивач передбачила такі дії відповідача, то не уклала б договору дарування.

Допитана в якості свідка ОСОБА_4 вказала, що будинок по АДРЕСА_1 був збудований нею разом з чоловіком. Завжди добре ставилась до онука ОСОБА_3 , завжди допомагала йому. Чоловік за життя вказував, що будинок з часом має перейти до онука ОСОБА_3 . Коли в сім`ї обговорювали питання переоформлення будинку, ОСОБА_4 вказувала, щоб на неї не оформляли. Тоді донька ОСОБА_1 подарувала спірний будинок ОСОБА_3 , з яким була домовленість, що ОСОБА_4 буде і надалі проживати у будинку. Проте останнім часом ОСОБА_3 конфліктує з ОСОБА_4 та іншими членами сім`ї, звертається до неї тільки в грубій формі. Робить неможливими умови проживання, закриває браму на ланцюг, газова служба відключила газ, відімкнуте електропостачання, води немає вже більше року.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_3 вказав, що при укладенні спірного договору дарування житлового будинку по АДРЕСА_1 будь-яких усних домовленостей, які не було включено у договір не було. Договір було укладено ОСОБА_1 на добровільній основі. Конфлікт з родичами існує з часу коли відповідачу виповнилось 20 років. Відповідач одружився та привів дружину проживати у спірний будинок. Родичі почали виганяти відповідача та його дружину з будинку. Мати ОСОБА_1 написала заяву на дружину в поліцію. Мати ОСОБА_1 конфліктувала з дружиною, а не з відповідачем. Коли його вигнали з будинку він звернувся до суду з позовами. При конфліктах з родичами такі звертались до відповідача у грубій формі та він у відповідь також звертався до них у грубій формі. Родичі вивезли все майно з будинку, електропостачання, газ та водопостачання відключено за борги. Відповідач на даний час не проживає у будинку, приїжджає в майстерню та для того, щоб покормити собаку. Вказав, що житловий будинок, який є предметом спірного договору був ним відчужений третій особі ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_13 , вказала, що являється сестрою позивача ОСОБА_1 . Будинок по АДРЕСА_1 будувала мати свідка ОСОБА_4 разом з батьком. Сестра їй повідомляла що у 2019 році подарувала будинок синові ОСОБА_3 . При укладенні договору свідок не була присутня. В будинку продовжували проживати позивач ОСОБА_1 з чоловіком та мати ОСОБА_4 . Відповідач ОСОБА_3 на даний час в будинку не проживає. Мати ОСОБА_4 проживає в неналежних умовах. Був випадок, коли мати ОСОБА_4 приходила до свідка додому та вказувала, що боїться повертатись додому, бо там перебуває ОСОБА_3 , який конфліктує з нею. У 2022р. свідку зателефонувала мати ОСОБА_4 , що не може потрапити у будинок, бо відповідач закрив замок. Вказала, що їй відомо, що на даний час у будинку вимкнуто електроенергію, газ та водопостачання.

Свідок ОСОБА_11 вказала, що являється дружиною ОСОБА_3 , проживала у будинку АДРЕСА_1 з чоловіком ОСОБА_3 з 2019року приблизно пів року. У неї склались погані відносини з родичами чоловіка ОСОБА_1 , ОСОБА_4 . Свідок зі свого боку їх не ображала, коли позивачі створювали конфліктні ситуації, свідок у конфлікт не вступала. ОСОБА_1 , ОСОБА_4 вчиняли домашнє насильство відносно неї та чоловіка ОСОБА_3 . Навесні 2020р. свідок з чоловіком ОСОБА_3 переїхали з будинку на квартиру. Надалі приїжджають на територію будинку в майстерню чоловіка, щоб погодувати собаку. Доступу до самого будинку не мають. Коли приїжджають до будинку, то родичі чоловіка продовжують конфліктувати, у грубій формі звертаються до неї та чоловіка. З боку відповідача ОСОБА_3 не чула звернення до позивачів у нецензурній формі. ОСОБА_3 приходила до свідка на роботу та ображала свідка.

Свідок ОСОБА_14 вказав, що позивач ОСОБА_1 є його сестрою, ОСОБА_4 - матір`ю з якими підтримує добрі стосунки, з племінником ОСОБА_3 неприязні стосунки. Будинок по АДРЕСА_1 належав батькам свідка. Від сестри дізнався, що будинок було подаровано ОСОБА_3 . При укладенні договору присутній не був. Після укладення договору у спірному будинку надалі проживали сестра ОСОБА_1 з чоловіком, мати ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 до часу доки не закінчиться будівництво нового будинку. Свідку невідомо через що виник спір щодо будинку. Свідком сварок не був. Свідку відомо, що ОСОБА_3 у певний час почав вимагати виселення ОСОБА_1 з чоловіком, ОСОБА_4 . Коли свідок приїжджав до матері у будинок, то не міг спокійно зайти, відповідач знімав кожен його рух. Мати ОСОБА_4 скаржилась на ОСОБА_3 який конфліктує, виганяє її з будинку. У будинку відімкнуте світло, газ. Свідку невідомо хто на даний час проживає у спірному будинку.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні вказав, що являється чоловіком позивача ОСОБА_1 та з відповідачем ОСОБА_3 у нього неприязні стосунки. Будинок по АДРЕСА_1 будували теща з тестем. Разом з дружиною ОСОБА_1 розпочали будівництво другого будинку для потреб сім`ї, у будівельних роботах якого ОСОБА_3 не допомагав. Витрати з утримання будинку несли свідок та дружина ОСОБА_1 . Тесть за життя вказував, щоб в майбутньому будинок по АДРЕСА_1 перейшов у власність внука ОСОБА_3 . Також свідок був одним з ініціатором укладення договору дарування, який уклали ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , щоб син відчував себе власником та належно утримував будинок. Окрім того необхідно було оформити права на земельну ділянку, а дружина вже використала право на приватизацію. При укладенні договору у нотаріуса свідок не був присутній. З відповідачем узгодили, що до закінчення будівництва нового будинку позивачі ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та свідок будуть подовжувати проживати у будинку. До появи дружини ОСОБА_3 конфліктів у родині не існувало. Пізніше почались конфлікти, ОСОБА_3 подав позов про виселення свідка з будинку, рішенням суду у задоволенні такого було відмовлено. Відповідач б`є вікна, залив клеєм замок у дверях. На даний час відповідач у будинку АДРЕСА_1 не проживає, там проживають позивачі ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та свідок. Відповідач приїжджає у майстерню кілька разів на тиждень.

Суд заслухавши пояснення позивача, представника позивачів, відповідача та представника третьої особи, покази свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

07.03.2019 року між ОСОБА_1 (дарувальник) та ОСОБА_3 (обдаровуваний) було укладено договір дарування, посвідченого приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Вегерою Н.Б.

У даному договорі вказано, що сторони, попередньо ознайомлені з вимогами законодавства щодо недійсності правочинів, перебуваючи при здоровому розумі, ясній пам`яті та діючи добровільно, розуміючи значення своїх дій та правові наслідки укладеного правочину уклали цей договір про таке: дарувальник подарував, а обдаровуваний прийняв у дар житловий будинок АДРЕСА_1 , що знаходиться на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1га, кадастровий № :01:002:0350, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно п.2 Договору дарування цей житловий будинок належить дарувальнику на підставі Договору дарування житлового будинку, посвідченого 01.04.2009р. ОСОБА_15 , приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу за реєстровим № 649 та зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 24.04.2009р. Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «БТІ та ЕО», реєстраційний № 26673272.

У п.3 Договору дарування зазначено, що дарунок цей сторони оцінюють в суму 26 0545, 00 грн. Згідно висновку про вартість об`єкту оцінки, виконаного ТОВ «Консалтингова компанія Україна», викладеному у «Звіті про оцінку майна» в цілому станом на 27.02.2019р. оціночна вартість об`єкту оцінки становить 260 545, 00 грн.

У п.4 Договору дарування вказано, що дарувальник свідчить, що відчужене нерухоме майно до цього часу нікому іншому не продане, не подароване, не передане як внесок до статутного фонду юридичних осіб, іншим способом не відчужене, не заставлене, під забороною відчуження (арештом, податковій заставі не перебуває, судового спору щодо нього, а також прав у третіх осіб немає. Внаслідок дарування житлового будинку не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб, в тому числі неповнолітніх, малолітніх, непрацездатних дітей та інших осіб, яких дарувальник зобов`язаний утримувати за законом або договором.

Згідно з п.6 вказаного договору, дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо обдаровуваний умисно вчинив злочин проти життя, здоров`я, власності дарувальника, його батьків, дружини (чоловіка) або дітей, а також у разі порушення обдаровуваним обов`язку на користь третьої особи. У разі розірвання договору дарування обдаровуваний зобов`язаний повернути дарунок в натурі.

Згідно п.10 договору дарування сторони свідчать, що вони не визнані судом недієздатними чи обмежено дієздатними та не страждають на захворювання, що перешкоджають усвідомленню суті договору, вони однаково розуміють значення, умови правочину та його правові наслідки для кожної із сторін; зміст договору точно відповідає їх дійсним намірам та в них відсутні обставини, які примусили б їх укласти цей договір на невигідних умовах; волевиявлення сторін є вільним та усвідомленим. Сторони підтверджують, що отримали від нотаріуса всі роз`яснення стосовно укладеного договору і ніяких зауважень, доповнень до нього не мають.

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.01.2021р. за відповідачем ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 07.03.2019р., номер запису про право власності 30607829.

Згідно довідки про результати проведення перевірки за зверненням гр. ОСОБА_4 від 01.04.2020р., ОСОБА_4 зверталась в орган поліції та просила вжити заходи до внука ОСОБА_3 , який 01.04.2020р. за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство. Встановлено, що 03.04.2020р. ОСОБА_4 звернулась із заявою припинити розгляд її звернення від 01.04.2020р., претензій до нікого немає, та просить по даному факту її більше не турбувати. Юридична кваліфікація: відсутні ознаки кримінального та адміністративного правопорушення.

Як вбачається з розписки від 03.04.2020р. ОСОБА_3 зобов`язувався не конфліктувати, не виражатися нецензурною лайкою, не погрожувати фізичною розправою відносно членів своєї сім`ї, а саме: бабці ОСОБА_4 , мами ОСОБА_1 . Планує в найкоротший термін разом зі своєю дружиною ОСОБА_10 переїхати на квартиру.

Постановою Львівського апеляційного суду від 07.02.2022р. було залишено в силі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 22.04.2021р., яким було відмовлено у задоволенні позовних вимог за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_8 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 717 ЦК, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови.

Загальні підстави для зміни чи розірвання усіх видів договорів регулюються положеннями ст. ст. 651, 652 ЦК України.

Так, в силу ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Відповідно до 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Ставлячи питання про розірвання договору на підставі ст. 652 ЦК України, позивач повинен відповідно до ст. 60 ЦПК України довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Разом з тим метою договору дарування є передача власником (дарувальником) свого майна у власність іншої особи (обдарованого) без отримання будь-якої взаємної винагороди (майнового задоволення).

Інші підстави для розірвання договору передбачені також спеціальними нормами закону.

Зокрема, згідно зі ст. 727 ЦК України дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування нерухомих речей чи іншого особливо цінного майна, якщо обдаровуваний умисно вчинив злочин проти життя, здоров`я, власності дарувальника, його батьків, дружини (чоловіка) або дітей. Якщо обдаровуваний вчинив умисне вбивство дарувальника, спадкоємці дарувальника мають право вимагати розірвання договору дарування. Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо обдаровуваний створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову цінність. Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо внаслідок недбалого ставлення обдаровуваного до речі, що становить культурну цінність, ця річ може бути знищена або істотно пошкоджена.

Таким чином, вказана стаття містить спеціальні правила про розірвання договору дарування в судовому порядку, проте в даному випадку позивачами не заявлено позовних вимог про розірвання договору дарування на підставі ст.727 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 725 ЦК України договором дарування може бути встановлений обов`язок обдаровуваного вчинити певну дію майнового характеру на користь третьої особи або утриматися від її вчинення (передати грошову суму чи інше майно у власність, виплачувати грошову ренту, надати право довічного користування дарунком чи його частиною, не пред`являти вимог до третьої особи про виселення тощо).

Судом встановлено, що в договорі дарування від 07.03.2019р. відсутні будь-які умови щодо обов`язку обдаровуваного вчинити певну дію майнового характеру на користь третьої особи або утриматися від її вчинення, також відсутні умови про те, що дарувальник ОСОБА_1 та члени її сім`ї будуть продовжувати проживати у даному будинку до моменту переселення з подарованого будинку після завершення будівництва житлового приміщення по АДРЕСА_2 .

Договір дарування від 07.03.2019 р. укладений сторонами без будь-яких умов і відповідно до статті 717 ЦК України є договором дарування з відповідними наслідками.

Відповідно до ч.2 ст.717 ЦК України договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Діючим законодавством встановлено, що розірваним може бути договір, укладений з дотриманням вимог встановлених для нього чинним законодавством, але під час виконання договору стороною порушено його умови.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що метою договору дарування є передача власником (дарувальником) свого майна у власність іншої особи (обдарованого) без отримання будь-якої взаємної винагороди (майнового задоволення). Інші підстави для розірвання договору передбачені також спеціальними нормами закону.

Посилання позивачки на те, що вона у 2019 р. прийняла рішення, щоб подарувати це майно синові, проте з умовою, що вона та члени її сім`ї будуть продовжувати проживати у даному будинку до моменту переселення з подарованого будинку після завершення будівництва житлового приміщення по АДРЕСА_2 , не може бути підставою для розірвання спірного договору, оскільки зі змісту спірного договору дарування вбачається, що обдаровуваний не брав на себе обов`язку вчинити певні дій майнового характеру (ст. 725 ЦК України), зокрема надати право користуватись дарунком чи проживати в будинку позивачам та іншим членам сім`ї. Крім того, відповідно до приписів ст. 726 ЦК України, порушення обдаровуваним виконання обов`язку на користь третьої особи є самостійною підставою для розірвання договору, яка не заявлялась позивачами у даній справі.

Слід зазначити, що вказані доводи спростовуються положення самих договорів, а саме: п.п. 1, 7,10 договору дарування будинку від 07.03.2019р.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає обов`язок кожної сторони довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог і заперечень проти позову, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 2 ст. 77, ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. ст. 76, 77, 78 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи, при цьому докази мають бути належними, тобто такими, що містять інформацію щодо предмета доказування, і допустимими, тобто такими, що можуть бути підтверджені певними засобами доказування.

В укладеному договорі дарування жодні зобов`язання обдаровуваного не визначались.

Враховуючи викладене вище, позивачкою ОСОБА_1 не доведено належними доказами підстав, передбачених ст.652 ЦК України щодо розірвання спірного договору дарування, діями щодо дарування нерухомості позивач спростовує свою позицію, оскільки добровільно за власною волею, усвідомлюючи правові наслідки договору дарування, подарувала відповідачу належну їй нерухомість, чим наділила його всіма повноваженнями щодо володіння, користування та розпорядження зазначеною власністю, не включивши в договір дарування особливих умов щодо користування та розпорядження відповідачем зазначеним майном.

З урахуванням встановлених у справі обставин, судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 не є стороною договору дарування від 07.03.2019р.

При вирішенні спору про розірвання правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про підстави розірвання правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав розірвання правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. При цьому, відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Судом встановлено, що на момент звернення до суду з вказаним позовом ОСОБА_4 не є особою, право якої порушено, не визнано чи оспорено оскаржуваним договором дарування будинку. Доказів того, що ОСОБА_4 має якісь зобов`язальні відносини за цим договором в матеріалах справи відсутні.

Щодо покликання відповідача та представника третьої особи про те, що дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо на момент пред`явлення вимоги дарунок є збереженим, суд зауважує наступне. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №327232942 від 28.03.2023р. договір дарування житлового будинку та земельної ділянки був укладений з ОСОБА_5 23.06.2022р., натомість позивачі звернулись до суду з даним позовом 04.06.2021р.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог, слід відмовити.

Відповідно до п. 11 Постанови № 14 від 18.12. 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» Пленум ВСУ роз`яснив наступне: встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Тому суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року в справі № 369/6892/15-ц).

Оскільки позовні вимоги є необґрунтованими, правові підстави для застосування позовної давності відсутні, тому заява представника відповідача про застосування строку позовної давності до позовних вимог задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 81, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_4 ,- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області або безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Позивач : ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Позивач : ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 .

Відповідач : ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Третя особа : ОСОБА_5 , АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 20.10.2023 року.

СуддяН. Б. Добош