Справа № 717/1505/23
Номер провадження2/717/244/23
РІШЕННЯ
23.10.2023 року смт. Кельменці
Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого - судді Телешмана О.В.,
з участю секретаря судових засідань Глібіщук М.Л.,
позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кельменці Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину, суд -
Представник позивача ОСОБА_2 подала заяву, в якій позов підтримала повністю та просить розглядати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить ухвалити рішення, яким позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутності, позов не визнає повністю, просить відмовити в задоволення позову повністю.
Інші клопотання та заяви не надходили.
Інші процесуальні дії в справі не вчинялися.
Судом також встановлено, щ відповідач ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 від 23 лютого 2006 року та рішенням Кельменецького районного суду по справі №717/1344/18 від 19 листопада 2018 року, яким змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача ОСОБА_3 та користь позивачки ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 згідно рішення Кельменецького районного суду по цивільній справі №2-545/12 від 11 жовтня 2012 року. З відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3 , але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили. Вказана обставина стверджується копією рішення Кельменецького районного суду по справі №717/1344/18 від 19 листопада 2018 року.
Відповідач регулярно сплачує аліменти, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 11.09.2023 року за АСВП №58141392.
Дитина ОСОБА_4 має хронічні захворювання, що підтверджується висновками ЛКК від 02.06.2021 року №208/3, від 10.07.2023 року, мала дерматологічні захворювання, що підтверджується консультативним висновком дерматовенеролога від 03.08.2023 року.
В зв`язку із вказаними вище захворюваннями дитина ОСОБА_4 потребує регулярних медичних обстежень, лікування, оздоровлення у санаторно-курортних закладах, прийому ліків, лікувальних процедур та занять тощо.
У зв`язку з хворобою дитина потребує додаткових витрат на лікування. Дитина постійно проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні та утриманні відповідача.
Згідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема, необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хворобою, каліцтвом тощо. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Відповідно до ст. 180 СК України відповідач ОСОБА_3 зобов`язаний утримувати свою неповнолітню дитину.
Отже, між позивачкою та відповідачем склалися правовідносини з приводу утримання їх дитини.
Суд вважає, що відповідач не приймав належної участі у додаткових витратах на утримання дочки, тому ним порушені права позивачки.
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Таким чином, суд вважає, що відповідач нарівні з позивачкою ОСОБА_1 зобов`язаний нести витрати на утримання дочки.
Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Пленум Верховного Суду України у Постанові від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснив, що за змістом ст.185 Сімейного кодексу України передбачено участь батьків у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом), визначаються у твердій грошовій сумі, оскільки йдеться про фактично зазначені або передбачувані витрати.
Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину, а також повинен обґрунтовуватись відповідними документами. На відміну від аліментів, додаткові витрати носять несталий характер та пов`язані не з питання належного матеріального утримання дитини, а з передбачуваними/або не передбачуваними особливими обставинами того з батьків, з яким проживає дитина.
Згідно ч.1-4 ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
В силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суд враховує особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати, а також наявність у відповідача двох інших малолітніх дітей, непрацездатної матері, матеріальне становище відповідача, який ніде не працює.
Так, відповідно до призначень лікаря комунального некомерційного підприємства «Поліклініка» ОСОБА_5 дитині ОСОБА_4 призначено коректор постави, лфк, масаж, ударно хвильова терапія, кінезотерапія, медична реабілітація, санаторно курортне лікування.
Згідно до ст. 38 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» кожний пацієнт, який досяг чотирнадцяти років і який звернувся за наданням йому медичної допомоги, має право на вільний вибір лікаря, якщо останній може запропонувати свої послуги, та вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій.
Враховуючи викладене вище, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути 2752,50 гривень в рахунок відшкодування 50% вартості лікування ОСОБА_4 у ПП „Медичний центр „МЕДНЕАН.
Суд також вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути 885 гривень в рахунок відшкодування 50% вартості лікування ОСОБА_4 , а саме консультації та видалення бородавок, що підтверджується копією консультативного висновку дерматавенеролога від 03.08.2023 року та квитанцією про оплату консультації та процедури видалення бородавок від 03.08.2023 року.
Суд вважає, що ці витрати, які понесла позивачка, зумовлені негативними фактами (хворобами), що вимагають додаткових матеріальних витрат на утримання дитини.
При цьому суд зауважує, що згідно ст. 185 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Суд вважає, що у стягненні з відповідача на користь позивачки коштів в рахунок відшкодування вартості послуг Центру відновлення зору ОСОБА_6 , оскільки в наданих позивачем копіях висновків від 07.09.2023 року не вбачається, що вони видані лікарем, а у фіскальних чеках від 12 грудня 2022 року на суму 200 гривень та від 07 вересня 2022 року на суму 200 гривень зазначено «доросле обстеження на виїзді», тобто суд вважає, що доказів того, що певні медичні послуги було надано ОСОБА_4 не надано позивачем та його представником.
Також позивачкою надано копія фіскального чека, який взагалі не читається, зокрема, з копії фіскального чека не можливо встановити ким він виданий, яку послугу було надано та кому.
Суд вважає, що у стягненні з відповідача на користь позивачки коштів в рахунок відшкодування послуг спортивного залу «Спарта» за надання послуг лікувальної фізкультури згідно квитанції до прибуткового касового ордеру без номера за період з 01.01.2023 року по 30.07.2023 року слід відмовити, оскільки позивач та його представник не надали доказів того, що надана послуга була пов?язана у зв?язку із хворобою дитини а також, що спортивний зал «Спарта» є медичним закладом, який має в своєму штаті лікаря, який має вищу освіту за спеціальністю "Медицина" або "Лікувальна справа", також має сертифікат лікаря-спеціаліста та посвідчення про присвоєння вищої кваліфікаційної категорії за фахом "Лікувальна фізкультура і спортивна медицина" або "Лікувальна фізкультура", а також що спортивний зал «Спарта» має право надавати послуги відповідно до Національного класифікатора України класифікація видів економічної діяльності, прийнято та надано чинності наказом Держспоживстандарту України 11.10.2010 року №457 за такими видами: 86.2 медична та стоматологічна практика,86.21 Загальна медична практика, 86.22 Спеціалізована медична практика.
Також суд вважає, що , що відвідування спортивного закладу не належить до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже, такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України.
Позивач та його представник не надали доказів, які б підтверджували існування особливих обставин, які б зумовили необхідність платного відвідування дитиною спортивного закладу , та відсутність можливості відвідування державного закладу, не навела мотивів вибору саме спортивного залу «СПАРТА», що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також того, що дані витрати вона узгоджувала з відповідачем - батьком дитини.
Тому суд вважає, що дані витрати є витратами, викликаними особливими обставинами, зокрема, необхідністю в розвитку дитини, зокрема продовження навчання з метою здобуття вищої освіти, і 50% даних витрат, а саме 6800 гривень слід стягнути з відповідача на користь позивачки.
Отже суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини слід задовольнити частково і стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 210437,50 грн додаткових витрат на дитину.
Згідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи , що позивачка була звільнена від сплати судового збору, суд вважає, що із відповідача на користь держави слід стягнути 320 гривень 38 копійок судового збору, тобто пропорційно до задоволених позовних вимог.
На підставі ст. ст. 141, 179 - 183, 184-186, 191 СК України, керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 15, 19, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 209, 258, 263, 264, 265, 280-282, 430 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_2 ) про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави 320 (триста двадцять) гривень 38 (тридцять вісім) копійок судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 23.10.2023 року.

Суддя Телешман О.В.