єдиний унікальний номер справи 546/440/23
номер провадження 2/546/172/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді Романенко О.О.,

за участю секретаря судового засідання Захарченко Л.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі суду цивільну справу № 546/440/23 за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» про захист прав споживачів,

в с т а н о в и в :

12.04.2023 Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» в особі начальника Решетилівської ДЕГС Чеверденка О.О. звернулось до Решетилівського районного суду Полтавської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 11 406,25, що складається з суми боргу у розмірі 8 722, 25 грн та судового збору у розмірі 2 684,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є побутовим споживачем послуг з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , з яким укладено договір розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, який затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 за №2498 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України за №1384/27829.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (п.1.3. договору). Підтвердженням факту приєднання відповідачки до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є споживання ОСОБА_1 природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , яке документально підтверджено зняттям контрольних показників лічильника, наданням підписаної споживачем заяви приєднання, сплатою рахунка Оператора ГРМ.

З 01.01.2020 по 01.01.2023 щомісячно відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем до сплати нараховується; з 01.01.2020 - 296,86 грн, з 01.07.2020 341,12 грн, з 01.01.2021 271, 74 грн, з 01.02.2021 -245, 11 грн, з 01.01.2022 822, 10 грн, з 01.01.2023 501, 25 грн за послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ .

Станом на 01.02.2023 сума заборгованості за адресою АДРЕСА_1 становить 8 722, 25 грн.

Оскільки АТ «Полтавагаз» виконує належним чином умови договору розподілу природного газу, а відповідачка ухиляється від сплати наданих послуг з розподілу природного газу, тому позивач вимушений звернутись до суду за захистом свої порушених прав.

Також позивач зазначає, що оскільки судовий наказ, виданий 03.08.2022 Решетилівським районним судом Полтавської області №546/449/22 було скасовано, то судовий збір у сумі 248, 10 грн за подання заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Полтавагаз» заборгованості за послуги з розподілу природного газу зараховується до суми судового збору за подачу даної позовної заяви, відповідно до положень ст. 164 ЦПК.

Ухвалою суду від 20.04.2023 відкрито провадження у справі, розгляд визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

07.06.2023 відповідачем ОСОБА_1 подано до суду зустрічну позовну заяву до АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» про захист прав споживачів, у якій просить суд:

- визнати протиправною утворення та незаконною діяльність АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» про нарахування тарифів, керуючись постановою НКРЕКП №1171 від 31.05.2015;

- стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 500 000, 00 грн;

- встановити факт схиляння керівником відповідача, позивачку, людину, громадянина ОСОБА_1 до злочину фінансування нелегітимного (незаконного) органу, яким є АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» ;

-поновити конституційне право на визначену чинним законодавством систему місцевого самоврядування в межах територіальної громади міста Решетилівка, а також забезпечити можливість виконувати свій громадянський обов`язок стосовно регулярної, законної оплати комунальних послуг, зобов`язавши АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» вчинити дії щодо легітимізації (узаконення створення і реєстрацію у відповідності до положень чинного законодавства) власного становища;

- стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 637 250, 00 грн;

- судові витрати покласти на відповідачів.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що Конституційний суд України рішенням від 13 червня №5-р/2019 визнав неконституційними низку положень Закону № 1540-VIII «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг». На підставі цього, на думку особи, відповідач позбавлений права керуватися у своїй діяльності тарифами, утвореними відповідно до постанови НКРЕКП №1171 від 31.03.2015 року зі змінами, внесеними постановою НКРЕКП №712 від 31.05.2017.

07.06.2023 ОСОБА_1 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідачка заперечує проти позовної заяви про стягнення сумнівної заборгованості в повному обсязі заявлених вимог, вважає позовні вимоги АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» необґрунтованими та безпідставними. Відповідач заперечує сам факт укладення зі стягувачем договору розподілу природного газу (затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 №2498). Своє заперечення аргументує тим, що копія заяви-приєднання до умов договору від 14.02.2016, додана до позовної заяви, містить підпис не ОСОБА_1 , а невідомої їй особи, вказує на те, що позивач надав суду на підтвердження позовних вимог сфальшований документ. Окрім того, зазначає, що договір розподілу природного газу, доданий позивачем до позовної заяви їй не пропонувався та з нею не укладався. Звертає увагу на те, що в договорі відсутні її реквізити та особистий підпис. Зазначає, що у додатках до позовної заяви відсутня ліцензія на право здійснювати діяльність з надання послуг з розподілу природного газу, про яку вказує позивач у своїй позовній заяві. Окрім того, відповідач зазначає, що позивач не надав суду документів, що він володіє на законних підставах газотранспортною системою в місті Решетилівка по вулиці Береговій Полтавського району Полтавської області. Також, позивач не додав до позовної заяви акти розмежування, з яких суд може встановити приєднання мереж споживача до мереж власності (законного користування) оператора ГРМ, докази щодо власності або законності користування газовими мережами позивачем, акти розмежування балансової належності, інформацію щодо кількості та вартості отриманого позивачем та переданого «споживачу» газу. На думку відповідача, позивач при здійсненні своєї діяльності постійно порушує чинне законодавство України та не керується в своїй діяльності чинними міжнародними договорами. Відповідач вважає, що позивач здійснює підприємницьку чи господарську діяльність без відповідних дозвільних документів, займається шахрайськими діями, використовує газові мережі територіальних громад собі на користь, вимагає у громадян гроші в інтересах офшорного підприємства з назвою Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз». Відповідачем у відзиві поставлено сім запитань позивачеві відповідно до ч. 1 ст. 93 ЦПК України.

Ухвалою суду від 13.06.2023 зустрічний позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» про захист прав споживачів прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу, здійснено перехід із спрощеного у загальне позовне провадження, призначено проведення підготовчого судового засідання, визначено сторонам нові строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень на позовну заяву.

Ухвалою суду від 10.07.2023 зобов`язано позивача Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» надати письмові відповіді на запитання поставлені відповідачем у відзиві на позовну заяву, у формі заяви свідка, відповідно до ст.93 ЦПК України, із підтвердженням направлення даної заяви іншим учасникам справи.

04.08.2023 Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» подано до суду відповіді на запитання відповідача ОСОБА_1 у формі заяви свідка, відповідно до ст.93 ЦПК України.

07.08.2023 Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» подано до суду докази підтвердженням направлення заяви свідка відповідачу ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку.

14.08.2023 ОСОБА_1 подано до суду клопотання про посвідчення судом довіреності на ведення даної справи, виданої нею 14.08.2023 на ім`я ОСОБА_2 про уповноваження його відповідно до ст.ст. 60, 62, 64 ЦПК України представляти інтереси довірителя ОСОБА_1 у цивільній справі № 546/440/23.

14.08.2023 ОСОБА_1 подано клопотання про застосування до відповідача заходів процесуального примусу за неподання вичерпної відповіді у формі заява свідка, на кожне питання по суті, поставлене відповідачем у відзиві на позовну заяву, в порядку, визначеному ст. 93 ЦПК України.

Ухвалою суду від 14.08.2023 відмовлено у задоволенні клопотання відповідачки ОСОБА_1 про посвідчення судом довіреності на представлення її інтересів суді громадянином ОСОБА_2 , відмовлено у задоволенні клопотання відповідачки ОСОБА_1 , про застосування до АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» заходів процесуального примусу, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті

16.10.2023 відповідачем за первісним позовом ОСОБА_1 подано до суду письмові пояснення, в яких відповідачка стверджує, що копія заяви-приєднання до умов договору нею не підписувалась, договір розподілу природного газу з позивачем нею не укладався, а отже вимоги щодо стягнення заборгованості за розподіл природного газу є безпідставними. Зазначає, що у позивача взагалі відсутня ліцензія на право здійснювати діяльність з надання послуг з розподілу природного газу, про яку вказує позивач у своїй позовній заяві. ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що позовна заява подана до суду особою, повноваження якої документально не підтверджено. Окрім того, при вирішенні справи просить врахувати обставини встановлені рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 30.05.2023 у цивільній справі №530/565/22, фігурантом якої був АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» (а.с.126-132).

У судове засідання, призначене на 16.10.2023 сторони не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового розгляду справи повідомлені належним чином.

16.10.2023 від представника АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» Чеверденка О.О. надійшло до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, за наявними у матеріалами справи письмовими доказами. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Відповідач та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового розгляду справи повідомлена належним чином шляхом надіслання судової повістки про виклик засобами поштового зв`язку ( а.с.123), у письмових поясненнях поданих до суду 16.10.2023 ОСОБА_3 просила в задоволенні позовних вимог АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» відмовити в повному обсязі, задовольнити її зустрічні позовні вимоги, розгляд проводити за її відсутності (а.с.132).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, повно і всебічно дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (допустимість доказів ст. 78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 5, 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2, 3 ст. 89 ЦПК України).

Щодо твердження ОСОБА_1 , викладеного в письмових поясненнях від 16.10.2023, з приводу того, що позовна заява подана до суду начальником Решетилівського ДЕГС Чеверденко О.О., як особою, повноваження якої документально не підтверджено, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно частини 3 статті 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина 1 статті 60 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 02 липня 2020 року у справі № 9901/39/20 звертала увагу на те, що з урахуванням положень статті 55 КАС України (яка відповідає положенням статті 58 ЦПК України) для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження.

Доказами підтвердження повноважень брати участь у справі в порядку самопредставництва працівник (юрисконсульт) має надати суду: докази того, що особа обіймає певну посаду (наказ, трудовий договір), а також докази, які дозволяють встановити обсяг повноважень вказаної посадової особи (статут, положення, трудовий договір (контракт). При цьому у відповідному трудовому договорі (контракті) має міститися положення щодо повноважень юрисконсульта на представництва інтересів юридичної особи в суді.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 07 лютого 2020 року у справі № 17/495-08.

З копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №0 від 18.02.2021, вбачається, що Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», , місцезнаходження юр. особи: Україна, 36000, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Володимира Козака, буд. 2А, дата та номер запису в Єдиному державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 17.02.2021, 065000654, особою, яка має право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, та наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи: Погрібняк Сергій Станіславович - керівник (повноваження: вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, тощо; подавати документи для державної реєстрації від імені юридичної особи-представник). Дана копія виписки видана за підписом Міщенко Ю.В., містить відтиск печатки державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації та завірена належним чином уповноваженою особою АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» (а.с.7-8).

Згідно копії довіреності №83 від 08.12.2022, вбачається, що дана довіреність видана Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» в особі голови правління Погрібняка С.С., який діє на підставі статуту, який цією довіреністю уповноважує начальника Решетилівської дільниці експлуатації газорозподільної системи Глобинського управління експлуатації газорозподільної системи АТ «Полтавагаз» Чеверденка Олександра Олександровича представляти інтереси АТ «Полтавагаз» в особі Решетилівського УЕГС АТ «Полтавагаз» в органах державної влади, в тому числі і в судах з усіх питань, що стосуються предмета діяльності АТ «Полтавагаз» в особі Решетилівського УЕГС АТ «Полтавагаз». Повноваження надані ОСОБА_4 цією довіреністю не можуть бути передані третім особам на праві передоручення. Довіреність діє до 31.12.2023. Копія довіреності завірена належним чином уповноваженою особою АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» (а.с.11).

З копії наказу (розпорядження) про переведення на іншу роботу №53-ВК від 31.07.2021, за підписом керуючого Глобинського УЕГС Замогильного В.М., вбачається, що ОСОБА_4 , 31.07.2021 переведено з посади старшого майстра Глобинського управління експлуатації газорозподільної системи 5010 Решетилівська дільниця експлуатації газорозподільної системи (Глобино) на посаду керівника Глобинського управління експлуатації газорозподільної системи 5010 Решетилівська дільниця експлуатації газорозподільної системи (Глобино). Копія наказу завірена належним чином уповноваженою особою АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» (а.с.10, 41).

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що твердження відповідача ОСОБА_1 про те, що позовна заява подана начальником Решетилівського ДЕГС Чеверденко О.О., як особою, повноваження якої документально не підтверджено, не знайшло свого підтвердження та спростовується належними, допустимими доказами, безпосередньо дослідженими судом в ході судового розгляду.

Щодо позовних вимог Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу, суд зазначає наступне.

Спір у справі виник із договірних правовідносин у сфері розподілу природного газу та його вирішення регулюється нормами цивільного законодавства та законодавства у сфері функціонування ринку природного газу в Україні, зокрема, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 30.09.2015 №2494, Законом України «Про ринок природного газу», Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 3 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ визначено, що його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання

до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем.

Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу - це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким

оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу.

Доступ до газорозподільної системи - це право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи.

Оператор газорозподільної системи - це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління;

Споживачем природного газу (споживач) є фізична особа, фізична особа -підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.

Відповідно до пункту 2 глави 2 розділу І Кодексу ГРМ оператор ГРМ здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії.

Згідно з пунктом 5 глави 2 розділу І Кодексу ГРМ взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VІ цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу.

Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі - Типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.

Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу, зокрема мають містити присвоєний споживачу персональний ЕІС-код як суб`єкту ринку природного газу та за необхідності

ЕІС-код його точки (точок) комерційного обліку, величину приєднаної потужності об`єкта споживача та перелік комерційних вузлів обліку (за їх наявності).

У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Підпунктом 6 пункту 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРМ до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування не облікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ).

Таких же висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01 листопада 2021 року у справі № 591/4825/20 (провадження № 61-11470св21).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області від 18.04.2023 за №01-40/1570 (а.с.36).

Також, судом встановлено, що ОСОБА_1 шляхом підписання 19.02.2016 заяви- приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача), приєдналась до умов Типового договору розподілу природного газу затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2498, споживачу за договором присвоєно персональний ЕІС-код як суб`єкта ринку природного газу 56ХМ26J210020266 за адресою об`єкта споживання: пгт. Решетиловка, ул. Берегова, 25, визначено групу споживачів, перелік газових приладів, опалювальну площу, кількість зареєстрованих осіб, планові об`єми споживання газу у розрізі календарних місяців (а.с.28).

Твердження відповідачки про те, що нею не підписано зазначеної заяви-приєднання суд не бере до уваги, оскільки вони не підтверджені жодними належними доказами, зокрема висновком почеркознавчої експертизи.

З приводу твердження відповідачки, що договір розподілу природного газу, доданий позивачем до позовної заяви їй не пропонувався та з нею не укладався, та те, що в договорі відсутні її реквізити та особистий підпис, то суд зазначає наступне.

Відповідно до п.4 глави 3 розділу VIКодексу ГРС договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному вебсайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Відповідно до п.4 глави 3 розділу VIКодексу ГРС на письмову вимогу споживача Оператор ГРМ зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дати отримання такого письмового звернення надати споживачу підписану уповноваженою особою Оператора ГРМ письмову форму договору розподілу природного газу.

Отже, твердження відповідачки про те, що нею не укладався договір розподілу природного газу, не беруться судом до уваги, оскільки не знайшли свого підтвердження дослідженими в ході судового розгляду належними та допустимими доказами.

Окрім того, відповідач ОСОБА_1 не була позбавлена можливості звернутись до Оператора ГРМ для отримання письмової форми договору розподілу природного газу.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не зверталась до Оператора ГРМ з письмовою заявою про припинення розподілу природного газу, а отже, ОСОБА_1 є споживачем послуг з газопостачання, що надаються за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана обставина підтверджується даними відомостей контрольного зняття показників лічильників, які підтверджують факт споживання відповідачем ОСОБА_1 природного газу, а відповідно і послуги розподілу природного газу (а.с. 27).

Оскільки відповідач є споживачем природного газу, він також є споживачем послуги з розподілу та доставки йому цього природного газу.

Судом встановлено, що згідно умов договору розподілу природного газу Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» надавало відповідачу ОСОБА_1 , як споживачу послуг за адресою: АДРЕСА_1 , послуги з розподілу природного газу, а відповідач такі послуги прийняв та від їх отримання не відмовлявся.

Отже, між сторонами виникли правовідносини з приводу надання послуг з розподілу природного газу та їх оплати, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок природного газу», та Цивільним кодексом України.

Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу, визначає Закон України «Про ринок природного газу».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» побутовий споживач це фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу (Закон України «Про ринок природного газу»).

Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.

27 липня 2015 року набрали чинності Правила постачання природного газу, затверджені Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496, та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827, а також Кодекс газорозподільних систем, затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року за № 2494, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1379/27824.

З 01 січня 2020 року розділено оплату за природний газ на оплату за газ, як товар та оплату за послугу з його розподілу.

Пунктом 1 гл. 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем встановлено, що розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Для кожного споживача річна замовлена потужність визначається окремо, залежно від обсягу споживання природного газу об`єктом за попередній газовий рік. Відповідно Кодексу ГРМ газовий рік період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року (п.4 гл. 1 розділ I Кодексу). На 2020 рік річна замовлена потужність визначається виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік (з 01.10.2018 по 30.09.2019). Станом на 2021 рік річна замовлена потужність визначається виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік (з 01.10.2019 по 30.09.2020). Станом на 2022 рік річна замовлена потужність визначається виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік (з 01.10.2020 по 30.09.2021). Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Постановою НКРЕКП №3037 від 24.12.2019 року (з змінами та доповненнями) встановлено тариф на розподіл природного газу для АТ Полтавагаз з 01.01.2020 року по 01.07.2020 року в розмірі 1,14 грн за 1 куб.м. на місяць (з урахуванням ПДВ), з 01.07.2020 року 1,308 грн за 1 куб.м. на місяць (з урахуванням ПДВ). Постановою НКРЕКП від 16.12.2020 року №2460 встановлено тариф на розподіл (доставку) природного газу для АТ Полтавагаз з 01.01.2021 року- 2,316 грн. за 1 куб.м. на місяць (з урахуванням ПДВ). Постановою НКРЕКП від 30.01.2021 №129 встановлено тариф на розподіл (доставку) природного газу для АТ Полтавагаз з 01.02.2021 року- 2,136 грн за 1 куб.м. на місяць (з урахуванням ПДВ). Постановою НКРЕКП від 22.12.2021 №2764 встановлено тариф на розподіл (доставку) природного газу для АТ Полтавагаз з 01.01.2022 року- 2,112 грн за 1 куб.м. на місяць (з урахуванням ПДВ). Таким чином, з 01.01.2020 року по 01.01.2023 року щомісяця відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем до сплати нараховується: з 01.01.2020 року- 296,86 грн, з 01.07.2020 року- 341,12 грн, з 01.01.2021 року- 271,74 грн., з 01.02.2021 року- 245,11 грн, з 01.01.2022 року -822,10 грн, з 01.01.2023 року - 501,25 грн за послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ.

Згідно картки розрахунку заборгованості, вбачається, що у абонента ОСОБА_1 , о/р НОМЕР_1 , код ЕІС: 56ХМ26J210020266, за адресою об`єкта споживання: АДРЕСА_1 , за період з січня 2020 по січень 2023 виникла заборгованість у розмірі 8 722, 25 грн (а.с.23).

18.01.2023 за №54 позивач направив на адресу відповідача претензію з вимогою оплатити вартість наданих послуг з розподілу природного газу в сумі 8 722, 25 грн, але відповідачем оплата здійснена не була (а.с. 25).

За нормами статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, комунальні послуги, зокрема послуги з постачання та розподілу природного газу.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема споживачі (індивідуальні та колективні); виконавці комунальних послуг. Згідно п. 1 ч. 2 цієї статті - виконавцями комунальних послуг, зокрема, послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача.

За змістом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Договір розподілу природного газу є публічним.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За нормами ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Відповідно до пункту 1.3. Типового договору розподілу природного газу - фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Факт приєднання відповідача до умов Типового договору розподілу природного газу, підтверджено, оскільки ОСОБА_1 отримувала послуги з постачання природного газу, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а тому, відповідно, отримувала і послуги з розподілу природного газу.

Тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 приєдналась до умов Типового договору розподілу природного газу, отримувала послуги з розподілу природного газу, проте обов`язок щодо оплати цих послуг не виконала, оплату в повному обсязі не здійснювала.

За нормами статей 526,629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 скористалася наданими послугами, продовжуючи споживати природний газ, натомість, всупереч визначеним законом та умовами договору обов`язкам, свої зобов`язання перед позивачем належним чином не виконувала, а саме не сплачувала вартість отриманих ним послуг, внаслідок чого має заборгованість перед позивачем за період із 01.01.2020 по 01.01.2023 у розмірі 8 722,25 грн.

Щодо посилання відповідача ОСОБА_1 на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 30.05.2023 у цивільній справі №530/565/22, суд зазначає наступне.

У письмових поясненнях від 16.10.2023 ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» був фігурантом у цивільній справі №530/565/22. Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 30.05.2023 у цивільній справі №530/565/22 встановлено наступні обставини:

- у діях Оператора ГРМ наявні ознаки порушення пункту 5.3 Договору розподілу; абзацу другого пункту 3 глави 1 розділу ІХ Кодексу ГРМ; підпункту 14 пункту 2.2. ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 16.02.2017 №201;

- у позивача АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» відсутня ліцензія на розподіл природного газу;

- методика приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу, затвердженої наказом Міненергетики від 26.02.2004 №116 не поширює свою дію на побутових споживачів, які згідно з п.2.2. договору постачання здійснюють використання природного газу виключно на власні побутові потреби, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який набрав законної сили.

Суть преюдиції полягає і в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Суд звертає увагу, що хоча позивачем по справі №530/565/22 було АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», однак відповідачем по даній справі була не ОСОБА_1 , а інша особа.

Отже, відповідно до положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини встановлені рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 30.05.2023 у цивільній справі №530/565/22, не є преюдиціарними, та не можуть враховуватись судом при розгляді справи за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу.

Відповідно до п.п.5,6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» №1402-VIII, в редакція від 23.12.2022, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Отже, висновки зроблені у рішенні Зінківського районного суду Полтавської області від 30.05.2023 у цивільній справі №530/565/22, не є обов`язковими для застосування, та не можуть бути покладені в основу рішення за результатами розгляду цивільної справи за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність та допустимість, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» необхідно задовольнити повністю та стягнути з відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 заборгованість за користування послугою з розподілу природного газу за період із 01.01.2020 по 01.01.2023 у розмірі 8 722,25 грн.

Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» про захист прав споживачів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.80 ЦК України, юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Частиною першою та другою статті 81 ЦК України передбачено, що юридична особа може бути створена шляхом об`єднання осіб та (або) майна. Юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права. Юридична особа приватного права створюється на підставі установчих документів відповідно до статті 87 цього Кодексу. Юридична особа приватного права може створюватися та діяти на підставі модельного статуту в порядку, визначеному законом. Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Цивільним кодексом України встановлюються порядок створення, організаційно-правові форми, правовий статус юридичних осіб приватного права. Порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюються Конституцією України та законом (ч.3 ст.81 ЦК України).

Юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення (ч.1 ст.89 ЦК України).

З копії Статуту АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» (в новій редакції), затвердженого річними загальними зборами акціонерів Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз», протокол №22 від 12.04.2019, судом встановлено, що Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» (ідентифікаційний код: 03351912) є новим найменуванням Публічного Акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» (ідентифікаційний код:03351912) відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства»( а.с. 9).

АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» є юридичною особою приватного права (господарським товариством) за законодавством України. Товариство створене на підставі наказу Державного комітету по нафті і газу від 11.03.1994 №85.

Місцезнаходження Товариства: 36000, Україна, м. Полтава, вул. Володимира Козака, буд. 2-А.

Товариство створене на невизначений строк діяльності. Відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» та рішення чергових загальних зборів акціонерів від 04.03.2011 (протокол №13) змінено найменування товариства з відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» на публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз».

Товариство є правонаступником всіх прав та обов`язків Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» та Публічного акціонерного товариства по газопостачання та газифікації «Полтавагаз».

Відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» Товариство є організаційно незалежним від інших видів діяльності по ринку природного газу, не пов`язаних з розподілом природного газу.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» є юридичною особою, ідентифікаційний код: 03351912 (а.с.7-8).

Таким чином суд доходить висновку, що позивач Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» створено згідно норм чинним на час створення законодавством, є належним користувачем відповідної інфраструктури та володіє правоздатністю та дієздатністю, передбачених статтями 91, 92 ЦК України.

Щодо розмежування повноважень з газопостачання та розподілу газу, та щодо наявності у АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» ліцензії на здійснення діяльності з розподілу газу, то суд зазначає наступне.

У 2015 році відповідно до Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» відбулось реформування газової сфери, а саме: розмежовано функції розподілу та постачання природного газу населенню.

З 1 липня 2015 року відповідно до постанови НКРЕКП № 1732 від 11 червня 2015 року анульовано дію ліцензії ПАТ «Полтавагаз» щодо надання послуг з газопостачання за регульованим тарифом всім категоріям споживачів.

Для побутових споживачів в зоні обслуговування ПАТ «Полтавагаз» в Полтавській області реалізація природного газу для задоволення потреб населення здійснюється суб`єктом господарювання гарантованим постачальником газу з 1 липня 2015 року згідно з рішення НКРЕКП №1734 від 11 червня 2015 року ТОВ «Полтавагаз Збут».

АТ Полтавагаз є оператором газорозподільної системи (далі Оператор ГРМ), тобто суб`єктом господарювання, що на підставі ліцензії (Постанова НКРЕКП № 778 від 15.06.2017 зі змінами, внесеними Постановою НКРЕКП №941 від 04.06.2019) здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Відтак, позивач за первісним позовом, як Оператор ГРМ на території ліцензійної діяльності у Полтавській області здійснює облік спожитого природного газу, зокрема, визначення спожитих побутовими споживачами обсягів природного газу згідно положень гл.1 розд. IX, п. 5 гл. 4 розділу IX, п. 6 гл.1 розд. XV Кодексу ГРС.

Відповідно до виписки з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» за КВЕД 35.22 є розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи (основний) (а.с.7-8).

Постановою від 15 червня 2017 р. № 778 «Про видачу ліцензії на розподіл природного газу ПАТ "Полтавагаз» відповідно до законів України «Про ліцензування видів господарської діяльності», «Про ринок природного газу» та «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановлено видати Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» () надати ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території м. Полтава та Полтавської області (крім міст Кременчук, Лубни, Горішні Плавні, Лубенського, Пирятинського, Оржицького, Гребінківського, Гадяцького, Семенівського, Кременчуцького районів та села Радянське Кобеляцького району Полтавської області), де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз». Постанова набирала чинності з 27 червня 2017 року.

Постановою від 16 грудня 2020 р. № 2512 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП» від 15 червня 2017 року № 778 відповідно до Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» та Порядку ліцензування видів господарської діяльності, державне регулювання яких здійснюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 03 березня 2020 року № 548, з урахуванням листа АТ «Полтавагаз» від 09 грудня 2020 року № 04/11603 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, постановлено внести до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 15 червня 2017 року № 778 «Про видачу ліцензії на розподіл природного газу АТ «Полтавагаз» зміни, відповідно до яких Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» () надати ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» відповідно до додатка».

Таким чином, судом встановлено, що Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» на підставі ліцензії здійснює діяльність саме щодо розподілу природного газу на території Полтавського (колишнього Решетилівського) району Полтавської області.

НКРЕКП було утворено Указом Президента України від 27.08.2014 та 10.09.2014 затверджено її Положення.

Пункт 4 Положення передбачає, що НКРЕКП відповідно до покладених нас неї завдань, серед іншого, установлює тарифи на комунальні послуги для суб?єктів природних монополій та суб?єктів господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється НКРЕКП.

Відповідно до статей 2,3 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» Регулятор здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб?єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в тому числі, шляхом формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг, враховуючи, що одним з основних завдань НКРЕКП.

Таким чином, НКРЕКП, як національна комісія регулювання природних монополій, що утворена та функціонує відповідно до Законів України «Про природні монополії» № 1682-III від 20.04.2000, Закону України «Про Національну комісію, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» № 1540-VIII від 22.09.2016, «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» № 2479-VI від 09.07.2010, бере участь у формуванні та забезпеченні реалізації єдиної державної політики у сферах функціонування ринків електричної енергії, природного газу, нафти та нафтопродуктів, у сферах теплопостачання, централізованого водопостачання і водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів.

Відповідно до положень Закону № 1540-VIII НКРЕКП встановлює тарифи на комунальні послуги тим підприємствам, ліцензування яких вона здійснює. Згідно п. 12 Положення рішення НКРЕКП, прийняті у межах її повноважень, обов`язкові до виконання суб`єктами природних монополій.

Тарифи, затверджені Регулятором для теплопостачальних організацій мають безпосереднє відношення до господарської діяльності АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» та використовується ним при проведенні нарахувань за спожиті послуги.

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» здійснювало нарахування за спожиті послуги з розподілу природного газу за тарифами, встановленими відповідно до законів України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», «Про ринок природного газу» та «Про природні монополії», Методики визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу, затвердженої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 25 лютого 2016 року № 236, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03 листопада 2016 року за № 1434/29564, визначені Постановою НКРЕКП №3037 від 24.12.2019 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Полтавагаз» (зі змінами внесеними постановою НКРЕКП від 24.06.2020 №1175), яка втратила чинність на підставі Постанови НКРЕКП від 16.12.2020 № 2460 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Полтавагаз» (зі змінами внесеними постановою НКРЕКП від 30.01.2021 № 129, яка втратила чинність на підставі Постанови НКРЕКП від 22.12.2021 №2764 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Полтавагаз».

Постанова НКРЕКП від 22.12.2021 № 2764 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Полтавагаз» своєї чинності не втрачала та недійсною не визнавалась.

У відповідача ОСОБА_1 заборгованість виникла за період з 01.01.2020 по 01.01.2023.

За вказаний період АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» оплата послуг з розподілу природного газу нараховувалась за тарифами визначеними Постановою НКРЕКП №3037 від 24.12.2019 року (з змінами та доповненнями), Постановою НКРЕКП від 16.12.2020 року №2460 (з змінами та доповненнями), Постановою НКРЕКП від 30.01.2021 №129, Постановою НКРЕКП від 22.12.2021 №2764.

Отже, судом встановлено, що за період з 01.01.2020 по 01.01.2023 оплата послуг з розподілу природного газу нараховувалась позивачем за тарифами, встановленими Постановами НКРЕКП, діючими на момент споживання відповідачем ОСОБА_1 послуг з розподілу природного газу.

Конституційний Суд України рішенням від 13 червня № 5-р/2019 визнав неконституційними лише низку положень Закону № 1540-VIII «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг».

Рішення КСУ стосується лише положень статей 1,4,5, які визначали статус НКРЕКП як повністю незалежного органу, а також статті 8 Закону, яка визначала процедуру призначення та звільнення з посад членів НКРЕКП.

Отже, рішення КСУ не ставить під сумнів відповідність Конституції та інших статей Закону, що визначають повноваження, правовий статус членів та порядок організації роботи НКРЕКП. Тобто, рішення КСУ не випливає ані на правовий статус складу НКРЕКП, ані на рішення НКРЕКП, що були прийняті до 13 червня 2019 року та які прийняті до 31 грудня 2019 року. І навіть з 1 січня 2020 року НКРЕКП не позбавлялася можливості виконувати свої повноваження, адже положення Закону, що визначають повноваження, правовий статус членів та порядок організації роботи Регулятора, не втрачали своєї чинності і конституційними не визнавалися.

Суд звертає увагу на те, що рішення КСУ в жодній мірі не стосується повноважень НКРЕКП щодо встановлення тарифів на комунальні послуги для їх ліцензіатів.

Таким чином, Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», будучи ліцензіатом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), у період спірних відносин правомірно здійснювало нарахування за врегульованими тарифами послугу з розподілу природного газу, які НКРЕКП встановлювала Постанова НКРЕКП №3037 від 24.12.2019 року (з змінами та доповненнями), Постанова НКРЕКП від 16.12.2020 року №2460 (з змінами та доповненнями), Постанова НКРЕКП від 30.01.2021 №129, Постанова НКРЕКП від 22.12.2021 №2764.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Таким чином, тлумачення статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди, протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 у справі №216/3521/16-ц зазначено, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Статті 4 та 22 Закону про захист прав споживачів у чинній редакції прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Так, вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди за порушення споживчого договору суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону про захист прав споживачів навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.

Позивачем за зустрічним позовом не доведено факту завдання йому моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між діями Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» та спричиненням ОСОБА_1 моральної шкоди у розумінні ст.23 ЦК України.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» є безпідставними та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами, які є достовірними і достатніми для задоволення позовних вимог, тому приходить до висновку про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог за безпідставністю.

При вирішенні даного спору, суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також акцентує увагу й на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема у справах "Салов проти України", "Проніна проти України" та "Серявін та інші проти України": принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Виходячи з викладеного суд надав правову оцінку виключно визначальним позиціям сторін у даній справі, а не абсолютно усім доводам. При цьому, суд вважає, що це не впливає на обґрунтованість даного судового рішення, а також не свідчить про неповноту дослідження судом обставин справи та доводів сторін.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір за позовну вимогу майнового характеру у загальному розмірі 2 684,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 4141 від 07.07.2022 на суму 248, 10 грн (а.с.1) та копією платіжного доручення № 1320 від 13.02.2023 на суму 2 435, 90 грн (а.с.33), який зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с.37,38).

Враховуючи вищезазначене, та у зв`язку із задоволенням позову Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача за первісним позовом у справі ОСОБА_1 в сумі 2 684,00 грн на користь позивача Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз».

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 526, 527, 633, 634, 641, 642 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок природного газу», п.п. 3,7 глави 3 розділу VІ, розділами IX, XV Кодексу газорозподільних систем, суд

в и р і ш и в :

Позов Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу за період із 01.01.2020 по 01.01.2023 у розмірі 8 722,25 грн (вісім тисяч сімсот двадцять дві гривні 25 копійок).

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок).

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» про захист прав споживачів відмовити за безпідставністю.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 23 жовтня 2023 року.

Учасники справи:

позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», , р/р НОМЕР_2 в філії - Полтавське облуправління АТ "Державний ощадний банк України", адреса місцезнаходження юридичної особи: вул. Козака, буд. 2-А, м. Полтава Полтавського району Полтавської області, пошт.інд.: 36020.

відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , пошт.інд.: 38400

Суддя О.О. Романенко