Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3872/23
Номер провадження 2/711/1492/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Демчика Р.В.,

при секретарі Кофановій А.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому провадженні в залі судових засідань суду цивільну справу за позовом адвоката Степаненка Олександра Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору довічного утримання недійсним та визнання права власності в порядку спадкування,-

встановив:

Адвокат Степаненко О.М., діючи в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору довічного утримання недійсним та визнання права власності в порядку спадкування.

Разом із позовною заявою до суду було подане клопотання про витребування доказів, в якому представник позивача просив витребувати у Державній прикордонній службі України відомості, що обліковуються за період з 01.03.2015 року по теперішній час, стосовно перетину державного кордону України (дата, час, місце, напрямок (в`їзд/виїзд) тощо) громадянкою Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Вирішуючи вказане клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд наголошує, що саме засада змагальності опосередковано, через її контролюючу функцію, є гарантом законності, об`єктивності, неупередженості та повноти судового розгляду справи.

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (Рішення у справі «Ruiz-Mateos проти Іспанії», від 23 червня 1993 року, заява № 12952/87, п. 63).

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав. При цьому, важливим є встановлення оптимального співвідношення активності сторін та активності суду.

В рішеннях де Європейський суд з прав людини дійшов висновку про порушення ст. 6 Конвенції, зазначено таке: Суд відзначає, що одним із складників справедливого судового розгляду в розумінні п. 1 статті 6 є право на змагальне провадження; кожна сторона, в принципі, має отримати нагоду не лише бути поінформованою про будь-які докази, які потрібні для того, щоб виграти справу, але також має знати про всі докази чи подання, які представлені або зроблені в цілях впливу на думку суду, і коментувати їх (див., mutatis mutandis, рішення у справах «Лобо Мачадо проти Португалії» (Lobo Machado v. Portugal) і «Фермьойлєн проти Бєльгії» (Vermeulen v. Belgium) від 20 лютого 1996 р., ReportsofJudgment sand Decisions 1996-I, сс. 206-07, п. 31 і п. 23, п. 33, відповідно, та рішення у справі «Нідерост-Губер проти Швейцарії» (Nidero st Huberv. Switzerland) від 18 лютого 1997 р., Reports 1997-I, с. 108, п. 24).

Суд має пересвідчитися, чи провадження в цілому, включаючи спосіб збирання доказів, було справедливим, як того вимагає п. 1 статті 6 (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Шенк проти Швейцарії» (Schenk v. Switzerland) від 12 липня 1988 р., серія A № 140, с. 29, п. 46).

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 посилається на те що вона та ОСОБА_2 є доньками ОСОБА_3 , яка 23.11.2015 року уклала з ОСОБА_2 договір довічного утримання. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла. ОСОБА_2 не надавала допомогу та не утримувала ОСОБА_3 , оскільки постійно проживала на території Російської Федерації, у зв`язку з чим слід визнати недійсним зазначений договір довічного утримання.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтями 77,79,80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи те, що представник позивача позбавлений можливості самостійно отримати вказаний доказ, суд вважає за необхідне з метою повного та об`єктивного розгляду справи, витребувати у Державній Прикордонній службі України відомості щодо перетину державного кордону України за останні п`ять років громадянкою Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судна вбачає підстав для задоволення клопотання в частині витребування у органів Державної міграційної служби України та у органів Державної податкової служби України певних відомостей, оскільки вказані відомості не стосуються предмета доказування.

Керуючись ст. 84 ЦПК України, -

ухвалив:

Витребувати у Державній Прикордонній службі України (01601, м. Київ, вул.. Володимирська, 26) відомості щодо перетину державного кордону України громадянкою Російської Федерації ОСОБА_2 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Р. В. Демчик