Справа № 185/7737/23
Провадження № 2-о/185/268/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2023 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

заявника: ОСОБА_1 ,

представника заявника: ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи: Малєжик Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Васюківка Петропавлівського району Дніпропетровської області, на території України станом на 13 листопада 1991 року, у подальшому уточнивши заяву, станом на 24 серпня 1991 року.

В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначив, що він є ромом, народився та постійно проживав у місті Павлограді Дніпропетровської області, а саме, з початку був зареєстрований по АДРЕСА_1 , а потім, з 1990 року по теперішній час фактично проживає по АДРЕСА_2 , без реєстрації. Проте, через відсутність знань, не отримував паспорт громадянина України, тоді як, на даний час бажає отримати паспорт громадянина України.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду від 20 червня 2023 року було відкрито провадження у цивільній справі.

Представником ГУ ДМС у Дніпропетровській області Малєжик Т.А. надані суду письмові пояснення, відповідно до яких остання просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року у повному обсязі, посилаючись на те, що для підтвердження постійного проживання особи на території України необхідно надати документи, що підтверджують даний факт, а саме: домову книгу зі штампом реєстрації на території країни або картки реєстрації Форми А і Б, трудову книжку, довідки з місць роботи в Україні, військовий квиток, інформацію з військових комісаріатів тощо. Тоді, як документи, які б підтверджували факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 13 листопада 1991 року, відсутні.

У судовому засіданні заявник, представник заявника уточнили заявлені вимоги щодо встановлення факту постійного проживання заявника станом на 24 серпня 1991 року, так як є відомості про те, що заявник отримував паспорт громадянина колишнього СРСР. Просили суд заяву задовольнити на доводах та підставах, викладених у заяві. Крім того, просили суд долучити довідку Павлоградського районного ТЦКтСП № 7507 від 04.10.20023 року про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував на обліку в Павлоградському міському військовому комісаріаті з 04.04.1988 року по 24.04.1997 року та був виключений 24.04.1997 року з військового обліку військовозобов`язаних Павлоградського МВК, згідно п. 5 «г» ст. 37 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», а саме, за скоєння тяжкого чи особливо тяжкого злочину, знятий до місць позбавлення волі.

Представник заінтересованої особи у судовому засіданні просила суд ухвалити рішення відповідно до вимог діючого законодавства.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , яка є головою квартальною комітету № 7 м. Павлограда, підтвердила той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає постійно, з сім`єю, за адресою: АДРЕСА_2 , з 1990 року, без реєстрації.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступного.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , за національністю є ромом, народився на території колишньої УРСР, а саме: Дніпропетровська область, Петропавлівський район, село Васюківка, ІНФОРМАЦІЯ_3 , де в графі «мати» зазначена ОСОБА_4 , за національністю українка-циганка, про що свідчать дані свідоцтва про народження заявника, серії НОМЕР_1 , виданого 08.12.1977 року Самарською сільською радою, Петропавлівського району, Дніпропетровської області.

На час розгляду справи, заявник ОСОБА_1 , відповідно до даних Павлоградського РВ ГУДМС України в Дніпропетровській області, зареєстрованим або знятим з реєстрації не значиться.

Відповідно до акту від 04 серпня 2022 року, складеного головою квартального комітету № 7 м. Павлограда, в присутності сусідів, встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1990 року проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Як вбачається із заяви на отримання паспорту (форма № 1), наданої представником заінтересованої особи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував 05 травня 1981 року паспорт колишнього СРСР, зразка 1974 року, серії НОМЕР_2 , та проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, як пояснив у судовому засіданні заявник, паспорт колишнього СРСР, зразка 1974 року, серії НОМЕР_2 , він втратив.

Підставою для звернення до суду заявника стала відмова Павлоградського відділу ГУ ДМС у Дніпропетровській області, відповідно до листа № 1237-1777/1237.1-22 від 02.08.2022 року, у документуванні паспортом громадянина України ОСОБА_1 , з рекомендацією звернутися до суду для отримання судового рішення про встановлення юридичного факту проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, та продовження процедури встановлення належності до громадянства України відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України « Про громадянство України».

Крім того, відповідно до інформаційного листа Павлоградського районного ТЦКтСП № 7507 від 04.10.20023 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував на обліку в Павлоградському міському військовому комісаріаті з 04.04.1988 року по 24.04.1997 року та був виключений 24.04.1997 року з військового обліку військовозобов`язаних Павлоградського МВК, згідно п. 5 «г» ст. 37 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», а саме, за скоєння тяжкого чи особливо тяжкого злочину, знятий до місць позбавлення волі.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України «Про громадянство України»).

Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року).

Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України «Про громадянство України» і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо.

Відповідно до підпункту «а» пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27 березня 2001 року № 215/2001, (далі Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону «Про громадянство України», що подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року (підпункт «в» пункту 8 Порядку).

Тобто, у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Отже, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Ураховуючи зазначене, необхідно дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 522/20494/18 (провадження № 61-6498св20), від 05 квітня 2021 року у справі № 523/14707/19 (провадження № 61-16116св20).

Враховуючи те, що заявник народився на території колишньої УРСР, отримував паспорт колишнього СРСР, зразка 1974 року, постійно мешкав у місті Павлограді, Дніпропетровської області, крім того, перебував на обліку у Павлоградському військовому комісаріаті з 04.04.1988 року по 24.04.1997 року, а також інші докази, які в сукупності свідчать про постійне (безперервне) проживання заявника на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року), що дає підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 293-294, 315-319, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Васюківка Петропавлівського району Дніпропетровської області, на території України на момент проголошення незалежності України, а саме, станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, місцезнаходження: м. Дніпро, вул. В.Липинського, буд. 7, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 37806243.

Повний текст рішення складено 26 жовтня 2023 року.

Суддя В.М. Бондаренко