Провадження № 4-с/202/36/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська Маринін О.В., за участі секретаря судового засідання Жупій А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

В с т а н о в и в:

Заявник через свого представника - адвоката Ліфлянчика С.І. звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зазначаючи, що в провадженні вказаного ВДВС перебувало виконавче провадження № 31632332 з примусового виконання виконавчого листа № 2-253 від 10.08.2011 виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська. Нотаріусом було відмовлено заявнику у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку накладенням арештом на все майно, оскільки згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта державним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було накладено арешт на все майно ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження № 31632332, в якому 12.03.2012 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження. 02.04.2012 ВДВС було винесено постанову про розшук майна боржника та зупинення виконавчого провадження, а вже 27.03.2013 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Право повторного пред`явлення виконавчого документу до виконання стягувач не реалізував, строк повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив та виконавче провадження було знищене. Наразі фінансові претензії до ОСОБА_1 відсутні. Враховуючи факт знищення виконавчого провадження, в рамках якого накладено арешт на майно ОСОБА_1 у зв`язку з його завершенням без застосування, передбачених Законом наслідків, завершення такого виконавчого провадження, заявник вважає, що належним способом захисту порушеного права заявника, відповідно до статті 59 Закону №1404-VIII, є зобов`язання державного виконавця виключити запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна стосовно нерухомого майна ОСОБА_1 . З цих підстав просив зняти арешт з майна ОСОБА_1 та заборони, що були накладені в межах виконавчого провадження № 31632332.

В судове засідання представник заявника, адвокат Ліфлянчик С.І. не з`явився, надіслав заяву про розгляд скарги за його відсутності та відсутності ОСОБА_1 .

Начальник Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) К.Остапенкова надала відзив на скаргу, доводи якого звела до того, що перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що на примусовому виконанні у відділі в період з 12.03.2012 по 27.02.2013 перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-253 виданого 10.08.2011 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості та судових витрат на загальну суму 649394,59 грн., залишок боргу після реалізації майна боржника за договором іпотеки складає 439980,25 грн. 27.03.2013 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно п.7 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що майно боржника не виявлене протягом року з дня оголошення розшуку. Відповідно Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, виконавче провадження № 31632332 з виконання виконавчого листа № 2-253 виданого 10.08.2011 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості знищене. Зазначив, що п.7 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції що діяла на момент перебування виконавчого документу на виконанні), не передбачала зняття арешту з майна боржника, отже наразі відсутні підстави для цього. Наразі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з майна боржника, в інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. При цьому зняття арешту з майна боржника здійснюється в рамках позовного провадження. З урахуванням наведеного просила відмовити у задоволенні скарги, провівши її розгляд без участі представника ВДСВ.

Суд, дослідивши письмові матеріали у справі, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження № 31632332 з виконання виконавчого листа № 2-253, виданого 10.08.2011 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості у розмірі 649394,59 грн.

Відповідно до відзиву на скаргу залишок боргу після реалізації майна боржника за договором іпотеки складає 439980,25 грн.

Згідно інформації з ВП № 31632332 - 12.03.2012 за заявою стягувача державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

02.04.2012 державним виконавцем винесено постанови про розшук майна боржника (автомобілів, які відповідно довідкою Дніпропетровського ВРЕР №1 зареєстровано на ОСОБА_1 ) та зупинення виконавчого провадження на підставі п.4 ч.1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження».

27.03.2013 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною першою ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Аналогічні за змістом положенням містилися у статті 25 цього ж Закону у редакції, чинній на час накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент звернення заявника до суду зі скаргою) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час повернення виконавчого документа стягувачу) передбачені підстави для зняття арешту з майна боржника.

Так, чинна на дату винесення постанов про повернення виконавчого документу стягувачу редакція Закону України «Про виконавче провадження» (частина четверта статті 50) передбачала, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час повернення виконавчого документа стягувачу) не встановлювало прямого обов`язку державного виконавця зняти арешт з майна боржника.

Крім того, зі змісту скарги представника заявника вбачається, що ним ставиться питання про скасування арешту майна по ВП № 31632332 у зв`язку з тим, що нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна значиться про накладення арешту на майно ОСОБА_1 .

Проте, в чому полягає бездіяльність дій державного виконавця під час вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженню, в чому полягає неправомірність дій державного виконавця, заявником не доведено.

Відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що підлягає примусовому виконанню.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_1 зазначає, що фінансові претензії до неї зі сторони банку у даному провадженні відсутні, однак доказів про повне виконання судового рішення суду не надала.

Натомість, з матеріалів справи вбачається, що в ході примусового виконання виконавчого листа №2-253 виданого 10.08.2011 року, було звернено стягнення на майно боржника, яке реалізовано за договором іпотеки та сума заборгованості після цього становить 439980,25 грн.

За встановлених обставин, суд вважає, що заявником не доведено неправомірність, безпідставність накладення арешту на майно ОСОБА_1 тому суд не вбачає правових підстав для задоволення скарги і скасування арешту з майна боржника по ВП № 31632332

Керуючись ст.ст. 450-452 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України».

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення ухвали.

Суддя О. В. Маринін