КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року місто Київ

Справа №357/14529/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/78/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Желепи О. В.,

суддів: Березовенко Р. В., Мазурик О.Ф.

за участю секретаря судових засідань Рябошапка М. О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (Акціонерного товариства «АЛЬФА БАНК») на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2022 року (ухвалене у складі судді Бебешко М.М., повне судове рішення складено 17 жовтня 2022 року)

в справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Селіверстова Владислава Олеговича, Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (Акціонерного товариства «СЕНС БАНК») про визнання протиправним та скасування запису в реєстрі про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно, витребування з незаконного володіння нерухомого майна, визнання права власності на нерухоме майно

ВСТАНОВИВ

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (Акціонерного товариства «СЕНС БАНК»), в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив:

1) визнати протиправним та скасувати запис в реєстрі про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок (реєстраційний номер 020), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки (кадастровий номер :03:025:0030), на якій розташований житловий будинок, за акціонерним товариством «Альф-Банк», виданий приватним нотаріусом Селіверстовим Владиславом Олеговичем, Бучанський районний нотаріальний округ Київської області від 17 листопада 2021 року, номер запису про право власності 45182556;

2) витребувати з незаконного володіння Акціонерного товариства «Альфа Банк» нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме житловий будинок (реєстраційний номер 020), та земельна ділянка (кадастровий номер :03:025:0030);

3) визнати право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 - житловий будинок (реєстраційний номер 020) та земельну ділянку (кадастровий номер :03:025:0030) на якій розташований житловий будинок, за ОСОБА_1 .

Позов обґрунтовував тим, що 06 червня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 385/94/08-пі, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах цільового характеру, а саме споживчі цілі грошові кошти у сумі 110 000 доларів США 00 центів, з погашенням кредиту відповідно до графіку та кінцевим терміном погашення заборгованості до 05 червня 2018 року. В порядку забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором року між сторонами також був укладений Іпотечний договір № 09/1-93 та передано в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок та земельну ділянку на якій він знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

30 листопада 2021 року позивачу стало відомо, що без його відома приватним нотаріусом Селіверстовим Владиславом Олеговичем Бучанського районного нотаріального округу перереєстровано на користь Акціонерного товариства «Альфа Банк» належний йому на праві приватної власності житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер :03:025:0020) та земельна ділянка на якій він розташований (кадастровий номер :03:025:0030).

Посилаючись на те, що вказані дії були проведенні приватним нотаріусом на вимогу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» з порушенням чинного законодавства та його прав на приватну власність і привели його до позбавлення законних прав для вирішення спірних питань по кредитному договору, позивач змушений звертатися до суду з даним позовом.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2022 року позовні вимоги задоволено частково.

Витребувано з незаконного володіння Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (Акціонерного товариства «Альфа-Банк») нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 ,а саме житловий будинок (реєстраційний номер 020) та земельну ділянку, реєстраційний номер 020, кадастровий номер :03:025:0030, площею 0,174 га).

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В задоволенні позовних вимог до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Селіверстова Владислава Олеговича відмовлено повністю.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2021 року щодо накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , продовжують діяти протягом 90 днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1364 грн 00 к.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 в інтересах АТ «СЕНС БАНК» (АТ «АЛЬФА БАНК») подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що висновок суду про те, що договору про добровільну передачу у власність АТ «УКРСОЦБАНК» предмета іпотеки укладено не було - є помилковим, адже пункт 4.5. Іпотечного договору містить іпотечне застереження.

Посилання суду на необхідність окремого договору про задоволення вимог іпотеко держателя є хибним та незаконним, адже застереження про позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, а редакція статтей 36,37 Закону №800-VI, викладена у підпункті 17 пункту 4 розділу ІІІ «Перехідних положень» Закону №800-VI, не змінювала встановлений раніше цими статтями порядок позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки та підстави переходу права власності на нього до іпотекодержателя, а лише уточнювала їх, як неодноразово було підкреслено як Верховним Судом України, так і Верховним Судом.

Зазначає, що законодавцем визначено як спосіб позасудового врегулювання зобов`язань іпотекодавця перед іпотекодержателем передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону, на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору.

Згідно з пунктом 4.1 іпотечного договору, у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 4.5 іпотечного передбачено, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із таких способів, зокрема, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку», за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності (пункт 4.5.3 іпотечного договору).

Вказує, що на виконання вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» Банком було направлено ОСОБА_1 повідомлення № АБ/2019/123 від 13.07.2020 про звернення стягнення на предмет іпотеки на адресу реєстрації місця проживання зазначену в договорі: АДРЕСА_1 , тому посилання позивача про не направлення таких повідомлень банком є безпідставними. Таке повідомлення було вручено, а докази такого врученя надані вподальношу реєстратору.

Таким чином Банк в повній мірі дотримався положень Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також Закону України «Про іпотеку».

15 грудня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява представника відповідача Зеленої Н. Ю. про зміну найменування відповідача.

У вказаній заяві представник вказувала, що на Позачергових Загальних Зборах Акціонерів акціонерного товариства «АЛЬФА БАНК» прийнято рішення про зміну найменування юридичної особи з Акціонерного товариства «АЛЬФА БАНК» на найменування Акціонерне товариство «СЕНС БАНК».

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2022 року та надано учасникам справи 5-денний строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу з моменту отримання даної ухвали.

10 січня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Вказує, що Банк не виконав вимогу ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» та не надсилав вимоги про усунення порушень, позивачем жодної вимоги не отримано. Крім того, відповідно до п. 6.2 Іпотечного договору передбачено, що усі повідомлення за договором будуть вважатись зробленими належним чином, у випадку якщо вони здійснені в письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом або вручені, особисто за зазначеними адресами сторін. Банк не надав суду підтвердження про вручення повідомлення особисто ОСОБА_1 за його підписом. Тому вчинення перереєстрації права власності за відсутності вручення іпотечного повідомлення було протиправним.

Вказує, що правовою підстаною переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки міг бути договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, та був би підставою для реєстрації права власності будинку за банком. Зазначає, що застереження визначає лише умови договору про задоволення вимог іпотеко держателя. Вказує, що сама по собі умова договору іпотеки про можливість набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки , не свідчать про волевиявлення іпотекодавця на вибуття майна з його володіння. Тобто сторони , підписавши іпотечний договір , обумовили всі його умови , в тому числі вирішили питання щодо позасудового врегулювання спору і передбачили можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки у досудовому порядку саме на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя , а не на підставі застереження, що міститься в іпотечному договорі.

Крім того, в порушення вимог Закону не було проведено оцінку предмета іпотеки та не визначено її вартість. Також при прийнятті рішення про реєстрацію переходу права власності на будинок та земельну ділянку державний реєстратор не дослідив документи, щоб підтверджували порушення умов кредитного договору, рішення прийнято за відсутності таких документів.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 січня 2023 року провадження в даній справі зупиненодо розгляду Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи 759/5454/19 (провадження № 14-81цс22), переданої на розгляд ухвалою Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 серпня 2022 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 вересня 2023 року провадження поновлено.

Призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 03 жовтня 2023 року на 12 годину 10 хвилин в приміщенні Київського апеляційного суду.

У судовому засіданні 03 жовтня 2023 року ОСОБА_1 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2022 року без змін.

Інші учасники у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені завчасно.

Представик відповідача повідомлялась про розгляд справи шляхом направлення судової повістки на електронну адресу. В матеріалах справи міститься звіт про підтвердження отримання представником відповідача ОСОБА_2 вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду (а. с. 222 том 2).

Згідностатті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За правилами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Заслухавши доповідь Головуючого судді Желепи О. В., пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції вважав встановленим, що 06 червня 2008 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 385/94/08-Пі, відповідно до умов якого було надано кредитні кошти у розмірі 110 000,00 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути кредит із сплатою 14,00 % річних до 05 червня 2018 року. (а.с.55-61,т.1).

В забезпечення зобов`язань за кредитним договором між сторонами був укладений Договір іпотеки від 06 червня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області, відповідно до якого Іпотекодавець ОСОБА_1 передав в іпотеку Банку житловий будинок, загальною площею 176,3 квадратних метрів з наступними господарськими спорудами: «Б» - сарай-літня кухня, «В» - вбиральня-душ, огорожа літери «1-5»Є, замощення «6», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, загальною площею 0,1740 га, кадастровий номер - :03:025:0030, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.4.5.3. вказаного договору іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». (а.с.102-105 т.1).

Ринкова вартість предмету іпотеки, згідно висновку про вартість майна від 26 серпня 2021 року, проведеної ТОВ «Бізнес Ассіст», а саме: житлового будинку АДРЕСА_2 Курсантська, складає: 1 738 996 гривень, та ринкова вартість житлового будинку АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 06 грудня 1999 року, складає: 1 264 776 грн. (а.с.112 т.1).

15 липня 2020 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» направили на адресу ОСОБА_1 вказану в іпотечному договорі, повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та аналювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, зокрема Іпотекодержателем запропоновано Іпотекодавцю здійснити повний розрахунок протягом тридцятиденного строку за Кредитним договором та повернути борг у розмірі 238 362,36 дол. США.(а.с.106-111 т.1).

Відомостей про отримання ОСОБА_1 вказаного повідомлення матеріли справи не містять.

17 листопада 2021 року приватним нотаріусом Селіверстовим Владиславом Олеговичем, Бучанського районного нотаріального округу Київської області, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 61746396 від 22.11.2021 та індексний номер: 61745515 від 22.11.2021 про реєстрацію за АТ «Альфа-Банк» права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна власником житлового будинку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, кадастровий номер - :03:025:0030 є АТ «Альфа-Банк». Відповідно до даних інформаційної довідки зміни щодо власності нерухомості були внесені до державного реєстру 17 листопада 2021 року приватним нотаріусом Селіверстовим Владиславом Олеговичем, Бучанського районного нотаріального округу Київської області (а.с.20-24 т.1).

Вирішуючи спір та частково задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що між банком і позивачем відсутній договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов`язання, та є правовою підставою для реєстрації права власності на квартиру за банком.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.

Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено зміст договору, який становить умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону Уркаїни «Про іпотеку» (надалі - Закон № 898-IV)іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3 Закону № 898-IV).

За приписами частини першої статті 35 Закону № 898-IV у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положеннями статті 37 Закону № 898-IV (у редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Із внесенням змін до цієї норми згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року № 800-VI «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» (далі - Закон № 800-VI) норми статті 37 Закону № 898-IV передбачають, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Приписами статті 36 Закону № 898-IV (у редакції, яка діяла на час укладення договору іпотеки) передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Після внесення Законом № 800-VI змін до статті 36 Закону № 898-IV її нормами передбачено, зокрема, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В іпотечному договорі, що укладений сторонами 06 червня 2008 року, в п.4.8 договору міститься відповідне застереження.

Разом з тим відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок), який набрав чинності на момент прийняття оскаржуваного рішення, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Із наведеного слідує, що обов`язковою умовою при вирішенні питання перереєстрації права власності на іпотечне майно є наявність доказів отримання іпотекодавцем письмової вимоги та дотримання строку, зазначеного в ньому.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а (провадження

№ 11-474апп19), 19 травня 2020 року у справі № 644/3116/18 (провадження

№ 14-45цс20), 26 липня 2023 року у справі № 759/5454/19(провадження 14-81цс22).

Відповідно до п. 4.8 Іпотечного Договору - передача Іпотекодержатилю права власності на Предмет іпотеки (його частину) для задоволення його вимог, що випливають з Основного зобов`язання може здійснюватись шляхом надіслання (надання) Іпотекодержателю повідомлення про передачу Предмета іпотеки (його частини) у власність Іпотекодержателя. При цьому право власності на Предмет іпотеки (його частину), якщо інше не передбачене законами України, переходить до Іпотекодержателя з моменту отримання Іпотекодавцем такого повідомлення особисто або з моменту отримання такого повідомлення за останнім відомим Іпотекодержателю місцем проживання Іпотекодавця.

Згідно п. 6.2 Іпотечного договору усі повідомлення за цим договором будуть вважатись зробленими належним чином, у випадку якщо вони здійснені у письмовій формі та надані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом або вручені особисто за зазначаними адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатись дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділення зв`язку одержувача.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 15 липня 2020 рокубанк направив на адресу іпотекодавця повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та аналювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, зокрема Іпотекодержателем запропоновано Іпотекодавцю здійснити повний розрахунок протягом тридцятиденного строку за Кредитним договором та повернути борг у розмірі 238 362,36 дол. США. Однак у справі відсутні докази вручення вказаного повідомлення ОСОБА_1 , а також докази отримання такого повідомлення за останнім відомим іпотекодержателю місцем проживання іпотекодавця.

Таким чином, висновок суду першої інстанції, про те що в матеріалах справи відсутні відомості щодо отримання іпотекодавцем повідомлення про задоволення вимог, є правильним.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.07.2023 року у справі № 759/5454/19 за ідентичних обставин дійшла аналогічного висновку.

Доводи скарги про вручення повідомлення, є безпідставними, необґрунтованими, не підтвердженні належними доказами та суперечать положенням Іпотечного договору, якими сторони врегулювали порядок вручення вимоги про задоволення вимог.

Також, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію переходу права власності до банку є не ефективним способом захисту порушеного права позивача.

Суд першої інстанції вважав, що ефективним способом захисту прав позивача є витребування майна.

Однак, такий висновок є помилковим.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «юридично» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 388 ЦК України.

У даній справі майно не було відчужено на користь третіх осіб, право власності на майно було зареєстровано за Іпотекодержателем на підставі укладеного між сторонами договору.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

У постанові від 21 грудня 2022 року у справі № 914/2350/18 (914/608/20) (провадження № 12-83гс21) Велика Палата Верховного Суду зробила висновки щодо правомірного та ефективного способу захисту при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо таке майно надалі не було відчужено третій особі. Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що державна реєстрація права власності передбачена законом як елемент позасудової процедури звернення стягнення на предмет іпотеки. Якщо позивач (іпотекодавець) вважає порушеними свої права на предмет іпотеки (внаслідок позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки відповідачем), він може, з огляду на фактичні обставини, вимагати відновлення становища, яке існувало до порушення (пункт 4 частини другої статті 16 ЦК України). Цей спосіб захисту застосовується у випадку вчинення однією із сторін правопорушення, в результаті чого порушені права та законні інтереси іншої сторони. Водночас позивач повинен довести, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснено всупереч вимогам закону, тобто з порушенням прав позивача.

У згаданій постанові Велика Палата Верховного Суду зауважила, що вибраний позивачем спосіб захисту прав повинен відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами. За загальним правилом, речово-правові способи захисту прав особи застосовуються тоді, коли сторони не пов`язані зобов`язально-правовими відносинами, які визначають їх зміст та правову природу. Якщо спір стосується правочину, укладеного власником майна, то його відносини з контрагентом мають договірний характер, що зумовлює і можливі до застосування способи захисту його прав. Водночас, коли власник та володілець майна не перебували у договірних відносинах один з одним, власник майна може використовувати речово-правові способи захисту. Зважаючи на обставини цієї справи, які існували на момент звернення позивача з позовом та прийняття рішення судом першої інстанції, для захисту порушеного права власності позивача потрібно відновити становище, яке існувало до порушення. Зазначене відповідає способу захисту, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 37 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на момент звернення з позовом) рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Велика Палата Верховного Суду виснувала, що оскільки порушення права власності позивача відбулося у результаті державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за АТ «Мегабанк», пред`явлені ним вимоги позову про скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав опосередковують відновлення становища, яке існувало до порушення. Враховуючи обставини конкретної справи та за умови, що правовідносини між сторонами щодо спірного нерухомого майна мають договірний характер та таке майно не було відчужено третім особам, вимога про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно не може бути розцінена судами як неефективний (неправомірний) спосіб захисту. Задоволення такого позову приводить до внесення державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про речове право позивача на спірне нерухоме майно. Це відновлює становище, яке існувало до прийняття державним реєстратором оспорюваного рішення. Зазначене відповідає способу захисту, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України. Судове рішення про задоволення позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав є підставою для державної реєстрації права власності за позивачем тільки за умови, що на час вчинення реєстраційної дії право власності зареєстроване за відповідачем, а не за іншою особою.

Враховуючи обставини даної справи, ефективнимспособом захисту порушеного права позивача є скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, не відповідність висновків суду встановленим обставинам, недоведеність обставин , які мали значення для справи, які суд визнав встановленими.

Апеляційним судом встановлено, що вирішуючи спір до банку, суд не вірно застосував норми матеріального права, висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2022 року в частині задоволених позовних вимог, щодо витребування майна з незаконного володіння Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (Акціонерного товариства «Альфа-Банк») підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги необхідно задовольнити частково, скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 , а саме житловий будинок (реєстраційний номер 020) та земельну ділянку (кадастровий номер :03:025:0030, реєстраційний номер 020, площа 174 га), на якій розташований житловий будинок, за Акціонерним товариством «АЛЬФА БАНК» (Акціонерним товариством «СЕНС БАНК») здійснену на підставі реєстраційного запису № 45183556 виданого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Селіверстовим Владиславом Олеговичем 17 листопада 2021 року.

В задоволенні решти позовних вимог до банку необхідно відмовити через неефективність обраного позивачем способу захисту порушеного права.

Керуючись ст. ст. 268, 367-368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (АТ "Альфа-Банк") задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2022 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Селіверстова Владислава Олеговича залишити без змін.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2022 року в іншій частині позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 , а саме житловий будинок(реєстраційний номер 020) та земельну ділянку (кадастровий номер :03:025:0030, реєстраційний номер 020, площа 174 га), на якій розташований житловий будинок, за Акціонерним товариством «АЛЬФА БАНК» (Акціонерним товариством «СЕНС БАНК») здійснену на підставі реєстраційного запису № 45183556 виданого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Селіверстовим Владиславом Олеговичем 17 листопада 2021 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 жовтня 2023 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді: Р. В. Березовенко

О. Ф. Мазурик