РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2023 року

м. Рівне

Справа № 569/6357/23

Провадження № 22-ц/4815/873/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді : Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструка С.В., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач:Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк»,

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 травня 2023 року, постановлену в складі судді Гордійчук І.О., повний текст судового рішення складено 23.05.2023 року, у справі № 569/6357/23

в с т а н о в и в :

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з нерухомого майна.

Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син ОСОБА_2 . 09.02.2023 приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Товтин С.В. заведено спадкову справу №4/2022 після смерті ОСОБА_2 . Вона є спадкоємицею першої черги за законом, та прийняла всю спадщину після смерті сина ОСОБА_2 .

Під час оформлення спадкових прав, стало відомо, що на майно померлого державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Карпинською А.Ю. в межах виконавчого провадження № 45250138 накладено арешт.

З огляду на те, що відповідно до відповіді начальника Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Н.Іщук від 13.03.2023 №61705 в автоматизованій системі виконавчих проваджень відсутні відомості щодо наявності виконавчих проваджень відносно ОСОБА_2 , позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Просила суд зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_2 , який було накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №45250138 від 03.11.2014, виданого державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Карпинською А.Ю.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23 травня 2023 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з нерухомого майна - задоволено.

Знято арешт з нерухомого майна, яке належало за життя ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеної 03.11.2014, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Карпинською А.Ю. в межах виконавчого провадження № 45250138.

Задовольняючи скаргу суд першої інстанції вважав за доцільне зняти арешт, накладений на майно боржника, оскільки на час розгляду справи виконавче провадження не здійснюється, а тому необхідності в арешті немає. Це обтяження (арешт) нерухомого майна перешкоджає позивачу в оформленні спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 . Іншим шляхом відновити порушені права він не має можливості.

В апеляційній скарзі відповідач АТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заявлених вимог в повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що рішення суду не виконане, а закінчене виконавче провадження не припиняють кредитні правовідносини що склалися між боржником та кредитором. Факт смерті боржника не свідчить про припинення кредитних зобов`язань. Банк як кредитор вправі задовольнити вимоги за рахунок спадкового майна.

Покликається на неврахування судом правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 року у справі №754/15469/16-ц, від 06.03.2019 року у справі №263/1468/17 та від 16.032020 року у справі №137/1649/17.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує доводи останньої, просить рішення суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає.

Встановлено, що заочним рішенням Рівненського міського суду від 19 вересня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 35239,47 грн заборгованості за кредитом та витрати зі сплати судового збору 352,47 грн.

Відповідно до повідомлення начальника Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Н.Іщук від 13.03.2023 №61705, згідно з даними автоматизованої системи виконавчих проваджень у відділі перебувало ВП № 45250138 з примусового виконання виконавчого листа №569/12964/13-ц виданого 19.12.2013 Рівненським міським судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованості. У межах ВП № 45250138 накладено арешт на майно ОСОБА_2 на підставі постанови про арешт на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.11.2014.

30.03.2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі п.2ч.1 ст.47 ЗУ "Про виконавче провадження. Постанова разом з оригіналом виконавчого листа №569/12964/13-ц виданого 19.12.2013 року Рівненським міським судом Рівненської області направлено АТ Комерційний Банк «Приватбанк». На даний час виконавче провадження знищене.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 08.12.2018.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, станом на 02.03.2023 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням державного реєстратора Железнякової М.Ж. Рівненського міського управління юстиції Рівненської області внесено запис в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 05.11.2014 №16973784 згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеної 03.11.2014, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Карпинською А.Ю. в межах виконавчого провадження № 45250138.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема на 1/5 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 є спадкоємицею майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

Приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Товтин С.В. від 04.04.2023 за №30/01-16 відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відповідно до відомостей з Інформації з ДРРП на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстр заборон відчуження об"єктів нерухомого майна на майно ОСОБА_2 , внесено запис в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 05.11.2014 №16973784.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).

Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).

Відповідно до частини першої, абзацу першого частини другої, частин четвертої, п`ятої статті 59 Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Зобов`язання за кредитними договорами входять до складу спадщини.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника), за загальним правилом, переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного в спадщину.

Таким чином, правовідносини, що виникли між банком і боржником (який помер), після його смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 12 Закону виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до вказаної норми Закону після закриття виконавчих проваджень строки пред`явлення до виконання виконавчих листів сплили.

Убачається, що Арешт на спірне майно було накладено органом виконавчої служби у 2014 році, на момент звернення до суду з цим позовом та вирішення спору виконавче провадження не здійснюється, стягувач не надав доказів повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання, не порушує питання про заміну сторони у зобов`язанні правонаступником, а також не подав доказів звернення до органів нотаріату із вимогою кредитора до спадкоємців боржника відповідно до статті 1281 ЦК України.

Крім того строк для повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання на момент вирішення спору та ухвалення рішення судом першої інстанції пропущено.

Враховуючи правові підстави позову, а також те, що предметом позову є зняття арешту з майна боржника, який помер, накладеного в межах виконавчого провадження під час виконання судового рішення, взявши до уваги те, що позов про зняття арешту з майна поданий не учасником виконавчого провадження, а спадкоємцем, який позбавлений можливості оформити право власності у порядку спадкування, що вказує про порушення його прав та необхідність їх захисту, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що обтяження нерухомого майна перешкоджає позивачу в оформленні спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , а тому позов підлягає задоволенню.

Апеляційний суд відхиляє доводи у апеляційній скарзі проте, що суд не врахував правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 року у справі №754/15469/16-ц, від 06.03.2019 року у справі №263/1468/17 та від 16.032020 року у справі №137/1649/17, оскільки правовідносини у зазначених справах і справі, що переглядається, не є подібними.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене відповідно до ч.13ст.141ЦПК України відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 19 жовтня 2023року

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Шимків С.С.