Провадження №2/523/1136/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2023 р. Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Бузовського В.В.,

при секретарі Петровської О.П.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №16, в місті Одесі в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики, -

встановив:

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом та просила суд стягнути з відповідача суму боргу за договором позики від 12.05.2017 р. у розмірі 26954452 грн 17 коп, з яких: 17183200 грн 00 коп заборгованість за зобов`язанням, 4147873 грн 43 коп інфляційні витрати, 4972300 грн 23 коп пеня, 651078 грн 51 коп 3 відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов`язання з повернення позики.

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 12.05.2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір позики грошових коштів, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигриним А.О., зареєстрованого в реєстрі за №25985, згідно якого позивач надала відповідачу позику у сумі 12442921 грн 00 коп, що відповідно до курсу НБУ на момент посвідчення договору еквівалентно 470000,00 дол. США, строком до 12.05.2020 року, а відповідач зобов`язався повернути гроші у сумі вираженій в гривні що еквівалентна 470000,00 дол. США за курсом НБУ на день повернення позики в строк, зазначений в договорі позики . 09.03.2020 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали розписку, відповідно до якої сторони домовились про продовження Договору позики на умовах зазначених в договорі на строк -1 рік, а саме до 12.05.2021 року. Оскільки відповідач не повернула грошові кошти у встановлений договором строк та уникає виконання взятих на себе зобов`язань, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти задоволення позову у повному обсязі, надав суду відзив, в якому зазначив, що договір позики грошових коштів припинив свою дію у зв`язку з його виконанням, що підтверджується розпискою від 16.07.2018 р.- відповідно до якої «єдина зафіксована сума боргу ОСОБА_4 перед ОСОБА_3 складає 210000 дол США. Всі інші розписки складені раніше вважаються недійсними. Вказану суму ОСОБА_4 зобов`язалась повернути до 30.04.2019 р.» та розпискою 09.03.2020 р, за змістом останньої «борг- сума 210000 дол. США повністю погашена. Претензій немає». Окрім того, розписку від 09.03.2021 р., якою пролонговано строк дії договору позики на 1 рік слід вважати нікчемною, оскільки форма основного договору - письмова нотаріально посвідчена, отже відповідно до ст. 654 ЦК зміна договору повинна була вчинятися в такій самій формі (а.с.30-34, т.1).

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі, надав суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що розписки від 16.07.2018 р. та 09.03.2020 р., на які посилається представник відповідача, як на підтвердження виконання зобов`язання за договором позики від 12.05.2017 р., зроблені щодо інших зобов`язань, які виникли саме на підставі розписки від 16.07.2018 р. Платежі відповідачки за червень- серпень 2017 р., 28.12.2017 р., 05.02.2018 р., 28.02.2018 р., 28.01.2019 р., 28.12.2019 р., які вона начебто здійснювала в рахунок погашення договору позики від 12.05.2017 р, насправді були повернуті як відсотки за користування коштами позивачки. Окрім того, розписка від 04.02.2020 р. на яку посилається представник відповідача як на доказ сплати 50000 дол США ОСОБА_4 суми коштів, як погашення основного боргу за договором позики від 12.05.2017 р., насправді були повернуті ОСОБА_4 не ОСОБА_3 а ОСОБА_6 , за посередництвом позивачки, в погашення боргу за розпискою від 04.02.2020 р. (а.с.69-71, т.1).

Третя особа в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи за її відсутності (а.с.83, т.2).

Рішення ухвалено за відсутності учасників справи.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

12.05.2017 року між ОСОБА_3 (позикодавець) та ОСОБА_4 (позичальник) було укладено договір позики грошових коштів, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигриним А.О., зареєстрованого в реєстрі за №25985, згідно якого позикодавець надав у власність, а позичальник прийняв грошові кошти у сумі 12442921 грн 00 коп, що відповідно до курсу НБУ на момент посвідчення договору еквівалентно 470000,00 дол. США, строком до 12.05.2020 року, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцю суму позики, вираженій у гривні, в сумі, еквівалентній 470000,00 дол. США за курсом НБУ на день повернення позики в строк до 12.05.2020 року (а.с.10, т.1).

Відповідно до розрахунку, який наданий позивачем, основна сума заборгованості за період з 13.05.2021 року по 16.08.2022 року складає 17183200 грн, інфляційних втрат за період з травня 2021 року по липень 2022 року у розмірі 4147873,43 грн., пеня за період з 16.04.2021 року по 22.07.2022 року в розмірі 4972300,23 грн., 3% річних за період з 16.04.2021 року по 22.07.2022 року в розмірі 651078 грн 51 коп. (а.с.7,т.1)

За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За нормами ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

В силу ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Позивачем заявлено вказані вимоги за період з 13.05.2021 року по 16.08.2022 року включно. При цьому позивачем не враховано норми ст. 654 ЦК України та пункт 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

На підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні був введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого продовжено з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб

Отже, розрахунковим періодом, який потрібно враховувати при обчисленні інфляційних витрат та штрафних санкцій за несвоєчасне виконання умов договору позики, слід вважати до 23.02.2022 року, тобто до дня який передував дню оголошення на території України воєнного стану.

Таким чином, приймаючи до уваги, що інфляційні втрати позивачем почали нараховуватись з травня 2021 року, а суд не може виходити за межі позовних вимог, то інфляційні втрати за період з 13.05.2021 р. до 23.02.2022р., складають 1385400 грн 63 коп враховуючи, що індекси інфляції складав за:травень місяць 2021-101.3; червень місяць 2021-100.2; липень місяць 2021-100.1; серпень місяць 2021-99.8;вересень місяць 2021-101.2; жовтень місяць 2021-100.9; листопад місяць 2021-100.8; грудень місяць 2021-100.6; січень місяць 2022-101.3; лютий місяць 2022-101.6.

Три відсотки річних за період з 13.05.2021 року по 23.02.2022 року у розмірі 405335грн 21 коп, а пені за період з 16.04.2021 року (початок нарахування позивачем) по 23.02.2022 року (всього 314 днів) у розмірі 2465436 грн 13 коп.

Суд не приймає до уваги розписку від 09.03.2020 року укладеною між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно до якої сторони домовились про продовження Договору позики на умовах зазначених в договорі на строк -1 рік, а саме до 12.05.2021 року, оскільки форма основного договору позики - письмова нотаріально посвідчена, отже відповідно до ст. 654 ЦК умови даного договору можуть бути змінені лише в такій самій формі. Однак, враховуючи що суд не може виходити за межі позовних вимог, то нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних слід здійснювати починаючи з 13.05.2021 р., а пені з 16.04.2021 р., як це вказано в розрахунку до позовної заяви.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача та його представника на те, що ОСОБА_4 було повністю повернуто грошові кошти за договором позики від 12.05.2017 року, оскільки такі посилання не підтверджені належними доказами. Так, з наданих до суду копій розписок від 26.09.2018 р. (а.с.35), від 29.12.2019 р. (а.с.36), від 04.02.2023 р. (а.с.37), від 16.07.2018 р. та від 09.03.2020р. (а.с.38), про повернення суми боргу не вбачається що вони стосуються саме погашення договору позики від 12.05. 2017 року. Окрім того, договір позики від 12.02.2023 року не містить в собі встановлення відсотків за користування позикою. Враховуючи, що встановлення відсотків є істотною умовою договору та відсоткова ставка за користування позикою в кожному договорі може бути різною, вона не може визначатися усною домовленістю, а повинна бути включена в письмовий, нотаріально завірений договір позики, суд не може прийняти її наявність як обставину загальновідому, в розуміння ч.3 ст. 82 ЦПК, або такою, що випливає із звичаїв ділового обороту відповідно до ч.1 ст.527 ЦК.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики у загальному розмірі 21439371 грн 97 коп, в тому числі: заборгованості за зобов`язанням у розмірі 17183200 грн 00 коп., інфляційних витрат за період з 13.05.2021 року по 23.02.2022 року у розмірі 1385400 грн 63 коп., трьох відсотків річних за період з 13.05.2021 року по 23.02.2022 року у розмірі 405335 грн 21 коп; пені за період з 16.04.2021 року по 23.02.2022 року у розмірі 2465436 грн 13 коп.

Згідно ст.137,141 ЦПК України пропорційно задоволеним позовними вимогам з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 9866, 94 грн. (21439371, 97 (сума задоволених позовних вимог) х 100 : 26954452,17 (сума загальних вимог) = 79,54%; 12405 грн. х 79,54% : 100%).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 82, 95, 141, 259, 263-265, 274-279, 268 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) борг за договором позики у загальному розмірі 21439371 (двадцять один мільйон чотириста тридцять дев`ять тисяч триста сімдесят одна) гривня 97 коп, в тому числі: заборгованості за зобов`язанням у розмірі 17183200 (сімнадцять мільйонів сто вісімдесят три тисячі двісті) гривень 00 коп., інфляційних витрат за період з 13.05.2021 року по 23.02.2022 року у розмірі 1385400 ( один мільйон триста вісімдесят п`ять тисяч чотириста) гривень 63 коп., трьох відсотків річних за період з 13.05.2021 року по 23.02.2022 року у розмірі 405335 (чотириста п`ять тисяч триста тридцять п`ять) гривень 21 коп; пені за період з 16.04.2021 року по 23.02.2022 року у розмірі 2465436 ( два мільйони чотириста шістдесят п`ять тисяч чотириста тридцять шість) гривень 13 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 9866 (дев`ять тисяч вісімсот шістдесят шість) гривень 94 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23.10.2023 року.

Суддя: