Справа № 744/1107/23
Провадження по справі № 2-о/744/30/2023
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

м. Семенівка 25 жовтня 2023 року

Суддя Семенівського районного суду Чернігівської області Смага С. В. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення; заінтересовані особи: Семенівська міська рада Новгород-Сіверського району Чернігівської області, Семенівська державна нотаріальна контора Чернігівської області, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення; заінтересовані особи: Семенівська міська рада Новгород-Сіверського району Чернігівської області, Семенівська державна нотаріальна контора Чернігівської області, у якій заявник просить: 1. Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з січня 1999 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 . 2. Звільнити його від сплати судового збору за подачу заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Слід зауважити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Із цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року, «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року, «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року, «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року.

У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 175 ЦПК України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

У заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, міститься клопотання заявника ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору за подачу заяви.

В обґрунтування цього клопотання заявник у поданій заяві зазначив, що він відноситься до вразливих категорій населення, перебуває у складних життєвих обставинах, а також належить до малозабезпеченої родини, тому, на його думку наявні обґрунтовані правові підстави для звільнення його від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з ч. 3 ст. 136 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено перелік осіб, що звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, до яких позивач не відноситься.

У ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" зазначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

На підставі ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При цьому, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Вирішуючи такі заяви, суд повинен враховувати те, що якщо при сплаті необхідних судових витрат середньомісячний дохід особи буде меншим від рівня прожиткового мінімуму, встановленого законом для відповідної категорії осіб, тоді в суду є підстава для застосування заходів щодо зменшення, звільнення, розстрочення або відстрочення сплати судового збору.

Повне звільнення від оплати усіх судових витрат застосовується до тих осіб, рівень статків яких не дозволяє взагалі робити будь-які судові витрати, інакше вони не спроможні будуть забезпечити свої найнеобхідніші життєві потреби (житло, харчування, тощо).

Крім того, судові витрати це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

У зв`язку із цим, при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані із судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх оплати), у чіткій відповідності до статей 133, 136 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Приписами статті 129 Конституції України та п. 2 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Таким чином, всі учасники процесу є рівними при здійсненні своїх прав та обов`язків, в тому числі у питанні необхідності сплати судового збору.

У розумінні приписів статті 8 Закону України «Про судовий збір» відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, звільнення від його сплати може мати місце за наявності виключних обставин. При цьому, учасник справи має довести існування фінансових труднощів.

Водночас, заявником не надано суду достатніх та належних доказів наявності обставин щодо відсутності коштів на оплату судового збору, як підстави для звільнення від сплати судового збору, оскільки останнім не надано документів на підтвердження того, що він перебуває у складних життєвих обставинах, є членом малозабезпеченої сім`ї, інших документів, які б могли свідчити про його скрутне матеріальне становище.

Крім того статтею 136 ЦПК України передбачено право (а не обов`язок) суду щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх оплати. Сплата ж судового збору за подання заяви, в силу положень ч. 4 ст. 177 ЦПК України, є процесуальним обов`язком сторони, що звертається до суду з позовом. Визначення ж майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Суд зазначає, що обов`язок сплати судового збору слугує гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду. При цьому, судовий збір виконує не тільки фіскальну, а й дисциплінуючу функцію. Він є одним із способів стимулювання належного виконання учасниками відповідних правовідносин своїх прав та обов`язків, передбачених законами України, у зв`язку з чим, безпідставне звільнення від його сплати окремих осіб може свідчити про надання одній із сторін незаконної переваги перед іншою.

Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законом порядку і розмірі.

Отже, заявником не доведено суду відсутність можливості сплатити судовий збір за подання даного позову, у зв`язку з чим клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене та вимоги чинного законодавства, суддя приходить до висновку, що заява повинна бути залишена без руху із наданням заявнику строку на усунення вищевказаного недоліку протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали судді.

У зв`язку з цим, заявнику, який є фізичною особою, необхідно сплатити судовий збір за подання до суду заяви у справі окремого провадження та надати до суду оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 4 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання заяви у справах окремого провадження, яка подана фізичною особою, встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для працездатних осіб - 2684 гривні.

Таким чином, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривні 80 копійок, що становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2023 року (2684:100?20=536,80).

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У відповідності до ч. 3 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного подання її до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи вищевикладене та вимоги чинного законодавства, суддя приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення; заінтересовані особи: Семенівська міська рада Новгород-Сіверського району Чернігівської області, Семенівська державна нотаріальна контора Чернігівської області, підлягає залишенню без руху із наданням строку на усунення вищевказаного недоліку протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали судді.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 185, 259, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання заявника ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення; заінтересовані особи: Семенівська міська рада Новгород-Сіверського району Чернігівської області, Семенівська державна нотаріальна контора Чернігівської області, - залишити без руху.

Надати заявнику ОСОБА_1 строк для усунення зазначеного в ухвалі недоліку позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду.

Повідомити заявника ОСОБА_1 про необхідність виправити зазначений недолік заяви в десятиденнний строк з дня отримання ухвали, шляхом надання суду оригіналу квитанції про сплату судового збору або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Роз`яснити, що інакше заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: С. В. Смага