ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

20 жовтня 2023 року

м. Харків

справа №644/5728/21

провадження № 22-ц/818/1868/23

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Пилипчук Н.П.

суддів: Маміної О.В., Шабельнікова С.К.

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року Комунальне підприємство «Харківводоканал» звернулося до суду із вищевказаним позовом.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги посилалось на те, що відповідач є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які надаються КП «Харківводоканал», облік нарахувань та оплата за які здійснюється за абонентським особовим рахунком № НОМЕР_1 . Оскільки відповідач своєчасно та в повному обсязі не здійснював оплату за надані послуги за ним перед підприємством утворилася заборгованість за послуги централізованого водопостачання і водовідведення. В добровільному порядку наявна заборгованість відповідачем не сплачена. Представник позивача просив стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення і витрати зі сплати судового збору.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2021 року позовну заяву Комунального підприємства «Харківводоканал» - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення в загальній сумі 32634 грн. 04 коп., з яких: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.09.2014 року по 31.03.2021 року в розмірі 16193 грн. 02 коп.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.09.2014 року по 31.03.2021 року у розмірі 13650 грн. 50 коп.; інфляційні витрати - 2019 грн. 18 коп.; 3% річних від простроченої суми - 771 грн. 34 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» сплачений судовий збір в розмірі 2270 грн.

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 30 травня 2023 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вважає розрахунок заборгованості необгрунтованим, оскільки він не відображає коло боржників в різні періоди нарахувань. Вказує, що ОСОБА_2 в період нарахування заборгованості з 01.09.2014 року по 31.03.2021 року не була членом сім`ї відповідача і відповідач не мав обов`язку щодо сплати заборгованості за послуги нараховані на її особу. Вказує ,що у зв`язку із тим, що ОСОБА_3 було всиновлено отже за неї він не несе майнових обов`язків. Вказує, що звертався до позивача відносно зареєстрованих осіб, однак порозуміння з позивачем не дійшов. Вважає, що позивачем повинна бути перерахована заборгованість за надані послуги.

Представник позивача надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що на час подання позовної заяви за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (неповнолітній), ОСОБА_3 (неповнолітня), ОСОБА_4 . Вказує, що і заявами від боржників про проживання не за місцем реєстрації або інших причин, звернень до КП «Харківводоканал» за вказаний позовний період не було. Вважає, що наданий розрахунок заборгованості повністю відповідає кількості проживаючих осіб за вказаною адресою. Твердження відповідача, що КП «Харківводоканал» здійснював нарахування на особу ОСОБА_5 не відповідають дійсності, оскільки на ОСОБА_1 та проживаючих осіб відкрито окремий особовий рахунок, на якому не враховуються нарахування на ОСОБА_5 .

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 17 серпня 2023 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, суд першої інстанції виходив з того, що останній є споживачем послуг, які надає їм КП «Харківводоканал».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що відповідач за реєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які надає йому КП «Харківводоканал». На його ім`я відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 .

Так, основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі - Закон).

Пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону (тут і надалі в редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваного заочного рішення - 17 грудня 2021 року) зазначено, що результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно частини 1 статті 9 Закону Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до п.5 ч.2 статті 7 Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно ч.1, ч.2 стаття 64 Житлового кодексу України (тут і надалі в редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваного заочного рішення - 17 грудня 2021 року), яка регламентує права і обов`язки членів сім`ї наймача, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.

До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Згідно положень ст.162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

За змістом ста.541 ЦК України (тут і надалі в редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваного заочного рішення - 17 грудня 2021 року) солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Частиною 1 статті 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Пункт 7 «Правил користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і прибудинкової території», затверджені постанову КМУ від 08 жовтня 1992 року за №572 передбачає обов`язок власника та наймача (орендаря) квартири, житлового приміщення у гуртожитку оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

При цьому, згідно п.10 цих Правил мешканці квартири, житлового приміщення у гуртожитку, в яких проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі), в тому числі, розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг.

Як зазначає відповідач та не заперечується позивачем, зазначена вище квартира перебуває у комунальній власності Харківської міської ради, не приватизована, складається з трьох кімнат, двох з яких він є наймачем, а третя кімната має статус службової, в ній періодично КП «Жилкомсервіс» реєструє своїх робітників, укладаючи окремий договір найму житлового приміщення.

Із довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 13 червня 2021 року (на час подання позовної заяви) зареєстровані:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.148).

Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 29 травня 2023 року, станом на 29 травня 2023 року у зазначеній квартирі зареєстровані:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 01 червня 1995 року;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 27 березня 2019 року;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 24 квітня 2009 року;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 13 травня 2021 року.

ОСОБА_4 була зареєстрована з 24 квітня 2009 року по 24 січня 2020 року (а.с.149).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за надані комунальні послуги за період з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2021 року за відповідачем мається заборгованість в розмірі 29843,52грн., з яких: 16193,02грн. - за надані послуги з централізованого водопостачання, 13650,50грн. - за надані послуги з централізованого водовідведення.

Розрахунок заборгованості наданий позивачем міститься інформацію щодо об`єму поставлених відповідачу послуг, їх вартість відповідно встановлених тарифів, а також в ньому відображено всі здійснені відповідачем оплати.

Як вбачається із цього розрахунку позивачем нараховувалась заборгованість наступним чином:

за період з вересня 2014 року по березень 2019 року - із розрахунку трьох зареєстрованих осіб;

за період з квітня 2019 року по січень 2020 року - із розрахунку чотирьох зареєстрованих осіб;

з лютого 2020 року по березень 2021 року - із розрахунку трьох зареєстрованих осіб.

Як зазначає сам позивач та не спростовано відповідачем, на ОСОБА_1 та членів його сім`ї відкрито окремий рахунок.

Таким чином, з викладеного вбачається, що заборгованість за надані комунальні послуги нараховувалась позивачем відповідно до кількості зареєстрованих осіб, у відповідний період часу.

Розмір заборгованості відповідачем не спростовано та свого розрахунку не надано.

Посилання відповідача на те, що ОСОБА_4 є його колишньою дружиною та з липня 2009 року вони не ведуть спільного господарства, а також те, що 27 липня 2015 року ОСОБА_3 було усиновлено ОСОБА_6 , а отже відсутні підстави для нарахування на них комунальних послуг - колегією суддів не приймаються, оскільки нарахування комунальних послуг проводиться відповідно до кількості зареєстрованих осіб у житловому приміщенні.

Крім того, пунктом 29 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджені постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Разом з тим, доказів того, що відповідач звертався до КП «Харківводоканал» у встановленому законом порядку із заявою щодо їх не проживання у зазначеній квартирі матеріали справи не містять, як і не містять доказів того що вони офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку відмовилися від їх надання КП «Харківводоканал».

Крім того, відповідач не позбавлений можливості вимагати у встановленому законом порядку з інших споживачів цих послуг, зареєстрованих у цій квартирі, сплати частини комунальних послуг.

Доводів щодо незгоди із загальним розміром заборгованості апеляційна скарга не містить.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду щодо наявності правових підстав для стягнення заборгованості в розмірі 29 843,52грн за надані комунальні послуги з відповідача по справі.

Окрім стягнення заборгованості за комунальні послуги позивач також просив стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних від простроченої.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з наданого розрахунку, розмір інфляційних втрат становить - 2019,18грн., а розмір 3% річних від простроченої суми - 771,34грн.

Оскільки наведений розрахунок відповідачем, тому наявні підстави для їх стягнення з відповідача.

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. На підставі ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Разом з тим, такою заяви ані в суді першої інстанції, ані в апеляційному суду відповідачем подано не було.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст.374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 жовтня 2023 року.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - О.В. Маміна

С.К. Шабельніков