Справа № 368/1305/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2023 р. Кагарлицький районний суд Київської області

В складі:

Головуючий: суддя Закаблук О.В.

При секретарі: Токовенко Н.О.

За участі:

Представник позивача: адвокат Гапон О.Я.

Відповідач: ОСОБА_1

- розглянувши заяву про відвід судді Кагарлицького районного суду Київської області Закаблука Олександра Володимировича, яка подана відповідачем, - ОСОБА_1 в цивільній справі № 368/1305/22, провадження № 2/368/201/23 за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 , - про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд, -

В С Т А Н О В И В :

В першому основному судовому засіданні, яке відбулося 26.10.2023 року, відповідач ОСОБА_1 заявив відвід головуючому у справі, - судді Кагарлицького районного суду Київської області Закаблуку О.В.

Свій відвід судді Закаблуку О.В. відповідач ОСОБА_1 обгрунтовує тим, що суддя ніби то відноситься до нього упереджено, окрім того вже було проведено близько 6 судових засідань, але суддя не приймає рішення, окрім того, - на думку відповідача ОСОБА_1 , - представником позивача не надано будь яких доказів на підтвердження позову.

В судовому засіданні, яке відбулося 26.10.2023 року, представник відповідача, -Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», - адвокат Гапон О.Я., - заперечував проти задоволення заявленого відводу, та вважає, що заявлений відвід відповідачем ОСОБА_1 , - не обгрунтований, не грунтується на нормах матеріального та процесуального права, а тому, на думку представника позивача, - в задоволенні такого відводу слід відмовити.

Суд, вислухавши відповідача, який заявив відвід головуючому судді, вислухавши представника позивача, який заперечував проти заявленого відводу, розглянувши матеріали справи в частині, що стосується заявленого відводу, - приходить до висновку щодо відмови в задоволенні відводу, - шляхом винесення судового рішення у виді ухвали, як окремого процесуального рішення (з постановленням в нарадчій кімнаті), обгрунтовуючи своє рішення наступним:

- Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм права:

- отже, як вбачається з заявленого відводу судді Закаблуку О.В., який заявлено в усній формі відповідачем ОСОБА_1 , - відвід заявлено ніби то в зв`язку з тим, що суддя упереджено відноситься до особи відповідача, та тому, що позитвачем не додано до матеріалів справи будь яких доказів на підтвердження правомірності позову.

Проте, суд зазначає, що будь яких дій, які б свідчили про упереджене відношення судді до відповідача, - суд не вчиняв.

Крім того, неподання доказів на підтвердження правомірності позову не є підставою для відводу судді.

Відповідно, як вбачається з заявленого відводу, - він заявлений з підстав, які передбачені п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Проте, - згідно п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 р., об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й у всіх процесуальних діях, що супроводжують його прийнятті.

Відповідно до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку коли, у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 2 ЦПК України одним із принципів цивільного судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом.

Згідно ст. 10-13 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що вс тановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду па обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчиненнн процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно, в даному випадку суд не вбачає підстав для відводу судді Закаблука Олександра Володимировича на підставі положень п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, - так як відповідачем не доведено наявність обставин, які б реально викликали сумнів в сторони відповідача в неупередженості судді при розгляді даної справи.

Окрім того, суд зазначає, що в Рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України та Рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» вказано, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь - який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Недотримання судом зазначених положень означає в принципі порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Україною, і такі обставини знайшли своє підтвердження в ряді рішень Європейського Суду з прав людини, та самі по собі є обов`язкові для врахування судами України.

Згідно ч. 1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Згідно ч. 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

З огляду на вищевказані фактичні обставини справи та норми процесуального та матеріального права, - суд вважає заявлений відвід судді невмотивованим та, відповідно, - таким, який не підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦПК України ухвала набуває законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом, відповідно, дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Бангалорськими принципами поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 р., рішеннями Європейського Суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України та Рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії», п. 5 ч. 1 ст. 36, 40, ч. 1 ст. 41, п. 1 ч. 1 ст. 258, 259, 260, ч. 1 ст. 261, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви про відвід судді Кагарлицького районного суду Київської області Закаблуку Олександру Володимировичу в цивільній справі № 368/1305/22, провадження № 2/368/201/23 за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 , - про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка подана відповідачем, - ОСОБА_1 , - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення на підставі ч. 1 ст. 261 ЦПК України.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає на підставі ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: О.В. Закаблук