Провадження № 2-о/344/360/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Антоняка Т.М.,

секретаря Мрічко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Івано-Франківська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що квартира, адреса якої у Свідоцтві про право власності на житло від 24.12.1996 року вказана як АДРЕСА_1 , насправді знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви зазначено, що вона проживала та була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_2 . Разом з нею проживали і були зареєстровані: її мати ОСОБА_2 , батько ОСОБА_3 , брати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Заявою від 28.10.1996 року вони звернулися до органу приватизації - Госпрозрахункової групи з приватизації державного житлового фонду про передачу їм у спільну сумісну власність вказаної квартири. Ця заява зареєстрована органом приватизації 13.11.1996 року за № 20737. У заяві вказана квартира АДРЕСА_2 . Така ж адреса зазначена і в Довідці про склад сім`ї наймача № 23 від 24.10.1996 року. Слід зазначити, що того ж 1996 року АДРЕСА_3 . За результатами розгляду їхньої заяви органом приватизації 13.11.1996 року була заведена справа № 19606 на приватизовану квартиру АДРЕСА_1 . Ця ж адреса вказана і у їхніх паспортах як місце проживання. Однак, в ході приватизації квартири у технічному паспорті на квартиру від 27.09.1996 року Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації помилково вказало назву АДРЕСА_3 , а орган приватизації у своєму розпорядженні від 19.11.1996 року № 19606 також написав, що квартира знаходиться на АДРЕСА_3 . Заявник зазначає, що на АДРЕСА_4 . На допущену у первісних документах помилку ніхто уваги не звернув і 24.12.1996 року їм було видане Свідоцтво про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 . Факт допущення помилки в назві вулиці підтверджується також і шляхом порівняння технічних паспортів на квартиру від 27.09.1996 року і від 28.04.2023 року. Однаковими є конфігурація приміщень квартири, їх площі, лінійні розміри. Також ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» 28.04.2023 року видало довідку № 00624, в якій вказує, що у свідоцтві про право власності на належну їм квартиру помилково вказано назву бульвару Північний замість Південний. За весь час від моменту приватизації на допущену помилку ніхто уваги не звернув, дії, спрямовані на відчуження квартири, передачу її в іпотеку чи інші, під час вчинення яких можна було б виявити допущену ще в 1996 році помилку у назві бульварів, ними не вчинялися. І лише у вересні 2023 року ця помилка була встановлена. Її наявність перешкоджає належно розпоряджатися квартирою, оскільки неможливо укласти відповідний договір купівлі-продажу. При цьому, спору про право між власниками чи з третіми особами немає.

Заявниця не прибула у судове засідання, її представник адвокат Легін В.Б. подав заяву про розгляд справи без участі заявника та її представника. Просить заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не прибув, подавши клопотання про розгляд справи без участі представника Івано-Франківської міської ради. При винесенні рішення покладається на розсуд суду, за умови доведення обставин, на які посилається заявник як на підставу своїх вимог.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, 24.12.1996 року Агенством з приватизації державного житлового фонду видано Свідоцтво на право власності на житло в рівних долях, саме на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 та членів її сім`ї: чоловіка - ОСОБА_3 , дочки ОСОБА_6 , синів: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 8).

Заявник вказує, що у технічному паспорті на квартиру від 27.09.1996 року Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації помилково вказало назву АДРЕСА_3 , а орган приватизації у своєму розпорядженні від 19.11.1996 року № 19606 також написав, що квартира знаходиться на АДРЕСА_4 немає.

Встановлено, що заявою від 28.10.1996 року ОСОБА_2 звернулася до органу приватизації - Госпрозрахункової групи з приватизації державного житлового фонду про передачу у власність квартири АДРЕСА_2 (а.с. 7 зворот). Вказана заява зареєстрована органом приватизації 13.11.1996 року за № 20737.

У заяві вказана квартира АДРЕСА_2 . Така ж адреса зазначена і в Довідці про склад сім`ї наймача № 23 від 24.10.1996 року (а.с. 7).

За результатами розгляду заяви органом приватизації 13.11.1996 року була заведена справа № 19606 на приватизовану квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 4-5).

Адреса АДРЕСА_1 зазначена і у паспортах ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 як місце проживання (а.с.13-15, 17-19).

У довідці ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» від 28.04.2023 року № 00624, вказується, що у Свідоцтві про право власності на квартиру помилково вказано назву бульвару Північний замість Південний (а.с. 12).

Як вбачається при порівнянні технічних паспортів на квартиру від 27.09.1996 року і від 28.04.2023 року, у них однаковими є конфігурація приміщень квартири, їх площі, лінійні розміри (а.с. 9, 10-11).

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Як передбачено пунктом 6 частини 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Частинами 1 та 2 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити, оскільки встановлення факту породить для заявника певні юридичні наслідки.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 76, 268, 293, 315, 259, 268, 317, 354, 355 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Івано-Франківська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що квартира, адреса якої у Свідоцтві про право власності на житло від 24.12.1996 року вказана як АДРЕСА_1 , насправді знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Антоняк Т.М.

Повний текст рішення складено та підписано 25.10.2023 року.