Справа № 201/5673/23
Провадження № 2/201/2186/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року м Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

з секретарем судового засідання Усольцевої С.М.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Маріупольської міської громади в особі Маріупольської міської ради про визнання права власності на квартиру, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 17 травня 2023 року звернулася ОСОБА_2 з позовом до Маріупольської міської громади в особі Маріупольської міської ради про визнання права власності на квартиру в якому просила суд:

?Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на квартиру розташовану в АДРЕСА_1 , загальною площею 43,5 кв.м., житловою площею 28,1 кв.м.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у ході воєнної агресії російської федерації та окупації у березні 2022 року міста Маріуполь, належна їй на праві приватної власності квартира номер АДРЕСА_2 була обстріляна, в результаті чого виникла пожежа і житлове приміщення та речі, що в ньому знаходились, були знищенні, в тому числі всі правовстановлюючі документи на квартиру.

Спірна квартира була придбана у 1996 році на підставі договору купівлі продажу від 08 травня 1996 року, посвідченого державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори м. Маріуполь. Зважаючи що право власності набувалося до введення в дію Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, а тому її квартира не була зареєстроване в цих реєстрах, про що свідчить, інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 27 квітня 2023 року.

У зв`язку з руйнуванням житла у позивача є необхідність подати дані щодо цього до Комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за пошкоджені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2023 року № 381 «Про затвердження Порядку надання компенсації для відновлення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації, з використанням електронної публічної послуги «Відновлення». Відповідно до п. 13 Порядку, для отримання компенсації необхідно переконатися, що пошкоджений об`єкт внесений до Державного реєстру речових право на нерухоме майно або у разі відсутності такого запису провести його реєстрацію. Однак здійснити реєстрацію права власності на квартиру позивач не може, так як відсутній документ, який підтверджує її право власності на пошкоджене житло. Отримати дублікат свідоцтва на право власності на житло немає можливості, так як нотаріус, який посвідчував договір купівлі продажу квартири, у зв`язку з окупацією м. Маріуполь свої повноваження не здійснює, архіви нотаріальної контори на підконтрольну Україні територію не вивозились. Тому просила позовні вимоги задовольнити (а.с. 1-6).

Відповідач правом на надання відзиву не скористався

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 17 травня 2023 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. ( а.с. 37).

17 травня 2023 року ухвалою судді у задоволнні клопотання про звільнення від сплати суждовго збору відмовлено (а.с. 38-39).

Ухвалою судді від 17 тарвня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення виявлених недоліків (а.с. 40-41).

25 травня 223 рорку після усунення позивачем виявлених судом недоліків недоліків ухвалою судду відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Маріупольської міської громади в особі Маріупольської міської ради про визнання права власності на квартиру ( а.с. 48-49).

Ухвалою суду від 11 вересня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 64-65).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала наполягала на їх задоволенню з підстав викладених в позовній заяві, позовні вимоги просила покласти на позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, 18 жовтня 2023 через систему «Електронний суд» подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, просили винести рішення відповідно до норм діючого законодавства, окрім того просили не розподіляти судові витрати за рахунок Відповідача у зв`язку з крутним матеріальним становищем останнього і номінальність його статусу у справах такої категорії.

Фактичні обставини встановленні судом

Судом встановлено, що у ході воєнної агресії російської федерації та окупації у березні 2022 року міста Маріуполь, належна позивачу ОСОБА_2 , на праві приватної власності квартира номер АДРЕСА_2 , була обстріляна, в результаті чого виникла пожежа і житлове приміщення та всі речі, що в ньому знаходились, були знищені, в тому числі всі правовстановлюючі документи на квартиру.

Квартира була придбана позивачем у 1996 році на підставі договору купівлі-продажу від 08 травня 1996 року, про що свідчить надана копія договору купівлі продажу який посвідчений державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори м. Маріуполь Турчанко Т.П. та зареєстрований в реєстрі № 7-1762, копія якого надавалася нею для укладення договору на постачання газу і зберіглася у ТОВ «ГК «Нафтогаз» (а.с. 16-17).

Відповідно до технічного паспорту від 05 лютого 2022 року, квартира номер АДРЕСА_2 , має загальну площу 43,5 кв.м. складається з двох житлових кімнат житловою площею 28,1 кв.м., допоміжних кімнат площею 14,6 кв.м, балкону площею 0,8 кв.м.

Зважаючи на те, що право власності позивачами набувалося до введення в дію Державного реєстру речових прав, реєстру прав власності на нерухоме майно, воно не зареєстровано в цих реєстрах.

В зв?язку з руйнуванням житла у позивача є необхідність подати дані щодо цього до Комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за пошкоджені об?єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, з використанням електронної публічної послуги «Відновлення». Однак здійснити реєстрацію права власності на квартиру позивач не може, так як відсутній документ, який підтверджує її право власності на пошкоджене житло.

Отримати дублікат договору купівлі-продажу квартири чи реєстраційне посвідчення бюро технічної інвентаризації немає можливості, так як у зв?язку з окупацією м. Маріуполь Маріупольське БТІ та нотаріуси свої повноваження не здійснюють, їх архіви на підконтрольну Україні територію не вивозились.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Позивач у відповідності до законодавства України набула право власності на квартиру, яка розташована в АДРЕСА_1 , загальною площею 43,5 кв.м., житловою площею 28,1 кв.м., однак не має можливості реалізувати своє право власності у зв`язку з протиправною (не з їх волі) втратою правовстановлюючого документа.

Отже, ОСОБА_2 є власниками вказаної квартири, право власності було у свій час зареєстровано належним чином згідно законодавства та ніким не оспорювалось, але на даний час склалася така ситуація, що через російську агресію проти України позивач не може скористатись своїм правом розпоряджатись своїм майном, оскільки не може отримати юридичний документ щодо своєї квартири, а значить не може оформити відповідні документи належним чином.

Суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, право власності це право особи на майно, яке він здійснює відповідно до закону, по своїй волі і незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності складаються із володіння, користування і розпорядження. Володіння майном має на увазі юридично закріплену можливість фактично володіти майном, впливати на нього у будь-який момент, здійснювати відносно такого майна свою волю. Право користування полягає в юридично закріпленій можливості власника використовувати корисні якості майна для себе, отримувати з цього користь, вигоду. Розпорядження майном це можливість власника встановлювати, змінювати, припиняти юридичне існування майна.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом з`ясовано, що органи місцевого самоврядування, які одночасно здійснюють владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, у земельних правовідносинах виступають як представницькі органи суб`єкта власності - народу України, територіальної громади власників землі щодо права розпорядження, притаманного власнику. Маріупольська міська рада, відповідно до ст. і Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є представницьким органом місцевого самоврядування.

Статтею 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» гарантується судовий захист прав місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 143 Конституції України, органи місцевого самоврядування вирішують питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції.

Відповідно до статті 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Частиною і статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їх компетенції, є суб`єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Як суб`єкт владних повноважень орган місцевого самоврядування Маріупольська міська рада вирішує в межах закону зазначені питання.

Згідно з вимогами ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ч. 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

На підставі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованою законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Отже, позивачем доведено та надано докази того, що її права порушуються та/або оспорюються, що свідчить про наявність правових підстав для задоволення позову.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що при здійсненні правосудця у цивільних справах суд першої інстанції, неухильно дотримуючись норм матеріального та процесуального права, повинен забезпечити їх справедливий, неупереджений та упродовж розумного, але не більш встановленого законом строку розгляд і вирішення з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких грунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) від 04 листопада 1950 року передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч. 1 ст. 316, ст. 318, 328 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу. Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Право власності насувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правовиків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необгрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно зі ст. 55 Конституції України, «Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. … Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.». Виходячи з передбаченого ст. 8 Конституції України принципу верховенства права, наведені норми Конституції України надають людині можливість будь-якими незабороненими законом засобами самому захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Оцінюючи дослідженні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Згідно ч.1,3 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Маріупольської міської громади в особі Маріупольської міської ради про визнання права власності на квартиру задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на квартиру розташовану в АДРЕСА_1 , загальною площею 43,5 кв.м., житловою площею 28,1 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3

Відповідач: Маріупольська міська, м. Маріуполь, пр. Миру, буд. 70

Повний текст рішення виготовлено 24 жовтня 2023 року

Суддя С.О. Демидова