Справа № 212/3816/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Пустовіт О.Г., за участі секретаря судового засідання Голуб О.В., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідачів Хайло Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження, в залі суду м. Кривого Рогу, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ, ДЕРЖАВНОЇ КАЗНАЧЕЙСЬКОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ, треті особи без самостійних вимог УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ У ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ, ПОЛК ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В М. КРИВИЙ РІГ УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ, ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇХ КАЗНАЧЕЙСЬКОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ У ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними діями органу державної влади, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 30 травня 2023 року надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ, ДЕРЖАВНОЇ КАЗНАЧЕЙСЬКОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ, треті особи без самостійних вимог УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ У ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ, ПОЛК ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В М. КРИВИЙ РІГ УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ, ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇХ КАЗНАЧЕЙСЬКОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ У ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними діями органу державної влади, у якій просить стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 60000,00 грн. у рахунок компенсації моральної шкоди.

В обґрунтування доводів позову позивач посилається на те, що 28 грудня 2022 р. інспектором взводу №3 роти №1 батальйону №1 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП старшим лейтенантом поліції Кодочиговим Дмитром Миколайовичем складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно якого Позивач обвинувачувався у тому, що в цей день о 15 год. 25 хв., керуючи транспортним засобом АUDI, д.н.з. НОМЕР_1 на вул. Толстого, біля буд. 16, що у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, не був уважним при зміні напрямку руху, не переконався у безпеці перетнув вузьку суцільну лінію горизонтальної розмітки, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, не вибрав безпечної швидкості руху та не вжив заходів зменшення швидкості аж до зупинки для об`їзду перешкоди та здійснив зіткнення з транспортним засобом Dаеwоо Lаnos, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався на зустріч під керуванням ОСОБА_3 , чим порушив: п. 2.3.6, 10.1, 8.5.1, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху. Того ж дня працівниками полку патрульної поліції у Позивача було вилучено його водійське посвідчення. В подальшому матеріали дорожньо-транспортної пригоди було направлено до Центрально-Міського районного суду в місті Кривий Ріг для прийняття остаточного рішення згідно чинного законодавства. Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.03.2023 р. у справі №216/374/23, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 10.04.2023 р. провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно Позивача за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Через незаконні дії посадових осіб, щодо складення відносно Позивача протоколу про адміністративне правопорушення, останній зазнав матеріальної та моральної шкоди, що полягає у порушенні його нормальних життєвих зв`язків, усталеного способу життя, душевних хвилювань, конфліктів у родині та погіршення матеріального становища, так як він був змушений з`являтися на виклики Департаменту патрульної поліції для надання пояснень під час адміністративного розслідування обставин дорожньо-транспортної пригоди, відвідував усі судові засідання у суді першої інстанції, яких по кількості було 4, був змушений користатися послугами адвоката для захисту своїх прав, і оплатити послуги за отриману правову допомогу в сумі 10 000 грн. Тривалий час, неодноразово прибувавши до полку патрульної поліції, Позивач не міг повернути своє водійське посвідчення, з підстав, що вважаємо штучно створювалися працівниками патрульної поліції. 19.04.2023 р., отримавши копію рішення суду апеляційної інстанції Позивач того ж дня з`явився до полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області та пред`явивши судове рішення Дніпровського апеляційного суду від 10.04.2023 р., прохав повернути вилучене 28.12.2022 р. водійське посвідчення, що полком патрульної поліції виконано не було у зв`язку з ненаданням Позивачем рішення суду першої інстанції з відміткою про набрання законної сили, при тому, що рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу в Єдиному державному реєстрі судових рішень опубліковано 16.03.2023 р. на що Позивач, звертав увагу працівників полку патрульної поліції та прохав скористатися цими відомостями. Лише після повернення судової справи №216/374/22 з Дніпровського апеляційного суду до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (що складало майже місяць з дати оголошення повного тексту та отримання рішення суду апеляційної інстанції) отримавши 16.05.2023 р. рішення суду першої інстанції з послідуючим його повторним, особистим пред`явленням до полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг, лише 16.05.2023 р. Позивачу вдалося повернути належне йому водійське посвідчення. Позивач є посадовою особою Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» - головний геолог, начальник відділу. Будь якій явці Позивача на виклик до правоохоронних органів або до суду для участі у судових засіданнях передувало звернення до роботодавця Позивача з проханням увільнення від виконання трудових обов`язків на дату такого виклику. Сама обізнаність роботодавця Позивача про необхідність з`являтися до правоохоронних та судових органів по факту дорожньо-транспортної пригоди, вчинення якої згідно протоколу про адміністративне правопорушення патрульна поліція інкримінувала Позивачу, завдавала останньому сильних душевних хвилювань, які не зникли навіть після набрання постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області законної сили, якою Позивача визнано невинуватим у дорожньо-транспортній пригоди, що полягає в нижчезазначеному. Під час адміністративного розслідування та розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанції у Позивача погіршилися стосунки у родині. Непоодинокі конфлікти виникали у сім`ї з приводу можливих наслідків дорожньо- транспортної пригоди, а саме те, що якби не незначна швидкість автомобілів, то насідки ДТП не обмежувалися лише матеріальними збитками, могло б мати місце і спричинення шкоди здоров`ю та навіть життю учасників ДТП, і сам факт складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно Позивана для членів його родини слугували підставами вважати, що Позивач допустив грубе порушення Правил дорожнього руху, що могло призвести до летальних наслідків. Варто зауважити, що у момент дорожньо- транспортної пригоди у автомобілі знаходився і син Позивача. Усі емоційні навантаження, яких зазнав Позивач під час адміністративного розслідування, судового розгляду справи у зв`язку з душевними хвилюваннями, стресом, приниженням його честі, гідності та ділової репутації відобразились і на фізичному самопочутті Позивача. Так, у Позивача почалися головні болі, підвищення артеріального тиску. Складення протоколу про адміністративне правопорушення призвело до приниження честі, гідності та ділової репутації Позивача перед рідними, колегами, підлеглими. У зв`язку з чим, незаконними діями посадової особи Відповідача позивачу було завдано моральної шкоди.

Ухвалою суду від 05 червня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Не погодившись з позовними вимогами, від відповідача ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ - 27 червня 2023 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначає, що поліцейський в своїй діяльності керується «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 №1395. Під час виявлення правопорушення, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення поліцейський діяв в межах наданої йому компетенції, жодних вимог чинного законодавства він не порушував та виконував свої службові обов`язки з метою виконання завдань та функцій поліції.

Вищевказані дії не можуть бути розцінені як неправомірні чи протиправні, натомість такі дії є законними, оскільки вчиненні на підставі та у суворій відповідності до норм чинного законодавства, а прийняте поліцейськими рішення по справі про адміністративне правопорушення є наслідком таких дій.

Крім того позивач повинен зазначити у чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань він виходить, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується. Як вбачається, в матеріалах справи такі дані відсутні, а факт завданої шкоди нічим не підтверджений.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, з підстав зазначених у позові.

Представник відповідача ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити в його задоволенні в повному обсязі, з підстав зазначених в відзиві на позов.

Представник відповідача ДЕРЖАВНОЇ КАЗНАЧЕЙСЬКОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ в судове засідання не з`явися, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома.

Представник третьої особи - УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ У ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ в судове засідання не з`явися, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома.

Представник третьої особи - ПОЛК ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В М. КРИВИЙ РІГ УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ в судове засідання не з`явися, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома.

Представник третьої особи - ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇХ КАЗНАЧЕЙСЬКОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ У ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ в судове засідання не з`явися, надав письмове пояснення в яких просили суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

З матеріалів справи вбачається, що Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 березня 2023 року провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 квітня 2023 року постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 березня 2023 року залишено без змін.

Відповідно до частин першої та другої статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи.

За змістом частини третьої статті 23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Статтею 1174 цього ж Кодексу передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач, обґрунтовуючи завдання йому моральної шкоди, посилається на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 10 березня 2023 року по справі №216/374/23.

У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 №4 роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Отже, під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі.

При цьому, у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.

Зі змісту позовної заяви слідує, що завдання позивачу моральної шкоди обґрунтовується посиланням на Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 10 березня 2023 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, однак самі по собі дії відповідача, та складення постанови про адміністративне правопорушення, не свідчить про факт завдання позивачу моральної шкоди.

Суд звертає увагу, що моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 21 жовтня 2020 року у справі 312/262/18: «Сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів заподіяли позивачу моральної шкоди».

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

З огляду на вищезазначене, позивачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, які б вказували на завдання йому фізичних чи душевних страждань, або інших негативних явищ, внаслідок притягнення до адміністративної відповідальності.

В матеріалах справи відсутні належні докази щодо характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав, тяжкості вимушених змін у його життєвих і професійних стосунках, моральних переживаннях, стану здоров`я тощо.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивачем, в порушення статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, не доведено завдання йому моральної шкоди з боку відповідача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи, що докази понесення сторонами будь-яких судових витрат у справі відсутні, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", суд не вбачає підстав для вирішення питання розподілу судових витрат.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00,§23, ЄСПЛ, від 18липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ, ДЕРЖАВНОЇ КАЗНАЧЕЙСЬКОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ, треті особи без самостійних вимог УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ У ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ, ПОЛК ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В М. КРИВИЙ РІГ УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ, ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇХ КАЗНАЧЕЙСЬКОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ У ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними діями органу державної влади - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 09 жовтня 2023 року.

Суддя: О. Г. Пустовіт