Справа № 352/2510/23
Провадження № 2-з/352/14/23
У Х В А Л А

про забезпечення позову

20.10.2023 м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді Гриньків Д.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду заяву про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

18.10.2023 року ОСОБА_1 звернулась до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

Ухвалою судді від 20.10.2023 відкрито провадження у даній справі.

Одночасно із поданням позовної заяви позивач подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на: квартиру, загальною площею 96,7 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 58; гараж № НОМЕР_1 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 23118824. Вважає, що незважаючи на те, що право власності на вказане нерухоме майно належить чоловіку відповідача, однак зареєстроване під час їхнього шлюбу, тобто є спільною сумісною власністю подружжя.

Крім того, заявник зазначає, що відповідач має майнові права на нежитлове приміщення № 3, орієнтовною загальною площею 38,7 кв.м, які вона набула на підставі Договору № ЖРК/23/ІІІ про цільовий внесок у діяльність від 08.10.2021 року, укладеного між ОСОБА_2 та Обслуговуючим кооперативом «ЖБК «СПІЛКА ЗАБУДІВНИКІВ 21». Відтак, просила забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, спрямовані на уступлення (відступлення) права членства/своїх зобов`язань за Договором № ЖРК/23/ІІІ про цільовий внесок у діяльність від 08.10.2021, укладеного між ОСОБА_2 та Обслуговуючим кооперативом «ЖБК «СПІЛКА ЗАБУДІВНИКІВ 21», а також вчиняти будь-які дії, спрямовані на оформлення права власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення № 3 орієнтовною загальною площею 38,7 кв.м, що розташоване за будівельною адресою: АДРЕСА_3 , та є предметом Договору № ЖРК/23/ІІІ про цільовий внесок у діяльність від 08.10.2021; накласти арешт на майнові права на нежитлове приміщення № 3 орієнтовною загальною площею 38,7 кв.м, що розташоване за будівельною адресою: АДРЕСА_3 , та є предметом Договору № ЖРК/23/ІІІ про цільовий внесок у діяльність від 08.10.2021, укладеного між ОСОБА_2 та Обслуговуючим кооперативом «ЖБК «СПІЛКА ЗАБУДІВНИКІВ 21» із забороною Обслуговуючому кооперативу «ЖБК «СПІЛКА ЗАБУДІВНИКІВ 21» та будь яким іншим юридичним та фізичним особам вчиняти будь які правочини та дії, пов`язані із розпорядженням майновими правами на вказане нежитлове приміщення.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З урахуванням приписів ч. 1 ст.153 та ч. 2 ст.247 ЦПК України розгляд заяви здійснюється без виклику сторін та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши заяву про забезпечення цивільного позову, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Частиною 1 статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Як роз`яснено п.4 Постанови №9 від 22.12.2006 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо стягнення грошових коштів у розмірі 22 000 доларів США.

Відповідно до п. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Водночас заявник просить накласти арешт на нерухоме майно, яке належить не відповідачу, а її чоловіку.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_3 не є стороною у справі, до нього не заявлені позовні вимоги.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Водночас за правилами ст.ст.57,60,65,70 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Заявником не надано доказів на підтвердження джерел походження коштів, за які було придбано вищевказане майно, а тому відсутні підстави для беззаперечного висновку про належність даного нерухомого майна відповідачу та її чоловіку на праві спільної сумісної власності.

На переконання суду, встановлення обставин набуття відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 нерухомого майна, яке є предметом забезпечення позову, задля висновку про те, що це майно є їх спільною сумісною власністю, тобто що частина майна належить відповідачу, не може бути реалізовано у межах процедури розгляду питання про забезпечення позову у даній справі, оскільки встановлення зазначених обставин може бути реалізовано у відповідному сімейному спорі.

Відтак, заява ОСОБА_1 в цій частині до задоволення не підлягає.

Щодо вимоги заявника про накладення арешту на майнові права на нежитлове приміщення № 3 орієнтовною загальною площею 38,7 кв.м, що розташоване за будівельною адресою: АДРЕСА_3 із забороною Обслуговуючому кооперативу «ЖБК «СПІЛКА ЗАБУДІВНИКІВ 21» та будь яким іншим юридичним та фізичним особам вчиняти будь-які правочини та дії, пов`язані із розпорядженням майновими правами на вказане нежитлове приміщення, суд зазначає наступне.

Як вбачається з договору про цільовий внесок у діяльність від 08.10.2021, який наданий заявником на підтвердження наявності у ОСОБА_2 майнових прав на нежитлове приміщення, строк виконання сторонами зобов`язань давно настав. Зокрема сплата коштів відповідачем мала відбутись до 01.12.2022 року (п.1.4), а здача об`єкту будівництва в експлуатацію та відповідно вступу замовника у права власника у ІІІ кварталі 2022 року (п.1.6, 3.1.).

Крім того, відповідно до статті 334 ЦК України, статті 3, пунктів 1, 2 частини 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають і речові права на нерухоме майно, похідні від права власності та останні виникають у їх набувача з моменту державної реєстрації таких прав.

На цьому наголосив Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду при розгляді справи № 910/11702/18.

Одночасно, як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 20.10.2023 ОСОБА_2 ні права власності ні майнових прав на вказане нежитлове приміщення не набула.

Стаття 150 ЦПК України встановлює види забезпечення позову, і відповідно до п. 4 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується в тому числі забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Відтак, з огляду на відсутність реєстрації майнових прав відповідача на об`єкт нерухомості станом на момент розгляду заяви, накладення арешту на майнові права на нежитлове приміщення, що розташоване за будівельною адресою: АДРЕСА_3 , до того ж із забороною іншим особам вчиняти дії щодо вищевказаного майна, яке не є предметом спору, може призвести до порушення прав іншої особи, яка не є учасником справи.

Стосовно вимоги заявника про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, спрямовані на уступлення (відступлення) права членства/своїх зобов`язань за Договором № ЖРК/23/ІІІ, суд зазначає слідуюче.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову (висновок об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 16.08.2018 року по справі №910/1040/18).

Так, суд зазначає, що предметом даного спору є стягнення грошових коштів у сумі 22 000 дол. США.

Таким чином доводи позивача про необхідність і доцільність забезпечення позову у спосіб, передбачений п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України заслуговують на увагу, оскільки з огляду на предмет позову та обов`язок сплати значних коштів у разі задоволення позову, таке відповідатиме як інтересам позивача так і забезпечуватиме можливість виконання ймовірного рішення суду відповідачем.

Отже, зазначений позивачем захід забезпечення позову у вигляді заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, спрямовані на уступлення (відступлення) права членства/своїх зобов`язань за Договором № ЖРК/23/ІІІ про цільовий внесок у діяльність від 08.10.2021, укладеного між ОСОБА_2 та Обслуговуючим кооперативом «ЖБК «СПІЛКА ЗАБУДІВНИКІВ 21», а також дії, спрямовані на оформлення права власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення № 3 орієнтовною загальною площею 38,7 кв.м, що розташоване за будівельною адресою: АДРЕСА_3 , та є предметом Договору № ЖРК/23/ІІІ про цільовий внесок у діяльність від 08.10.2021 є видом забезпечення позову, передбаченим статтею 150 ЦПК України , вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи.

Відтак застосування відповідних заходів не призведе до порушення прав інших осіб, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи.

Відповідно ч. 6 ст. 154 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.247,149-153 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, спрямовані на уступлення (відступлення) права членства/своїх зобов`язань за Договором № ЖРК/23/ІІІ про цільовий внесок у діяльність від 08.10.2021, укладеного між ОСОБА_2 та Обслуговуючим кооперативом «ЖБК «СПІЛКА ЗАБУДІВНИКІВ 21», а також дії, спрямовані на оформлення права власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення № 3 орієнтовною загальною площею 38,7 кв.м, що розташоване за будівельною адресою: АДРЕСА_3 , та є предметом Договору № ЖРК/23/ІІІ про цільовий внесок у діяльність від 08.10.2021.

Згідно з ст.261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з 20.10.2023, як дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників:

позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_4 ,РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_5 ,РНОКПП НОМЕР_3 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , АДРЕСА_5 ,РНОКПП не відомий.

Суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області Дзвенислава ГРИНЬКІВ