Справа №442/6698/23
Провадження №2/442/1330/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого судді Медведика Л.О.,

з участю секретаря Далявської Л.І.,

розглянувши у відкритому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ло ОСОБА_2 , за участю третьої особи виконавчого комітету Бориславської міської ради в особі органу опіки та піклування про визначення місяця проживання дитини, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезгаданим позовом, в підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що він з відповідачкою проживали разом однією сімєю без реєстрації шлюбу. Від спільного життя у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За останній рік сімейне життя між нами поступово погіршувалося, і відповідачка з грудня 2022 року не проживає з ним. Проживає у м.Львів. Син залишився проживати разом з ним в м. Бориславі, у квартирі, яка належить йому на правах власності. Відповідачка не бажає проживати з ними однією сімєю та виховувати сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що фактично призвело до припинення між ними сімейних відносин та самостійного виховання та утримання мною сина, життям сина з грудня 2022 року не цікавиться зовсім, він самостійно виховує та забезпечує його. Він звертався до відділу-служби у справах дітей виконавчого комітету Бориславської міської ради із заявою про визначення місця проживання дитини з батьком та отримав акт обстеження умов проживання від 21.08.2023. Оскільки, в подальшому можуть виникати питання щодо оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, яка виховується тільки одним з батьків, а також щодо переміщення їхнього сина без документального оформлення згоди матері, яка не проживає разом із ними, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явився. Надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності та про підтримання позову.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась. Від неї надійшов відзив з обґрунтуванням позиції щодо позову. Зокрема зазначила, що дійсно на даний час проживає окремо від дитини з іншим чоловіком у м.Львів. Утримувати сина не має можливості так як не працює та сама перебуває на утриманні цивільного чоловіка.

Представник третьої особи - виконавчого комітету Бориславської міської ради в особі Органу опіки та піклування в судове засідання також не з`явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов підтримують та не заперечують щодо його задоволення.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони проживали разом однією сімєю без реєстрації шлюбу. Від спільного життя у них народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

За останній рік сімейне життя між нами поступово погіршувалося, і відповідачка з грудня 2022 року не проживає з ним та переїхала жити до іншого чоловіка в м. Львів. Син залишився проживати разом з позивачем.

Як вбачається з Акту обстеження умов проживання від 21.08.2023, складеного посадовими особами відділу-служби у справах дітей виконавчого комітету Бориславської міської ради, сімя ОСОБА_3 неповна, батько один утримує та виховує сина, належним чином дбає про його здоровя, ретельно виконує рекомендації лікарів. Дитина забезпечена повноцінним харчуванням згідно віку. Мати з сімєю не проживає. Не цікавиться життям малолітнього сина. Комісією встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 проживає батько ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_4 .

Крім того, враховуючи ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з нас, вік дитини, стан її здоровя, та враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дітей, орган опіки і піклування виконавчого комітету Бориславської міської ради надав висновок, яким рекомендує визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком дитини.

Цей висновок був затверджений рішенням виконавчого комітету Бориславської міської ради «Про надання висновку до суду про визначення місця проживання дитини» № 230 від 07.09.2023.

Згідно з ч. 3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч.ч. 2, 7-9 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За приписами ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», рішення від 11липня 2017 року у справі «М. С. проти України»).

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

У відповідності до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Разом з тим, згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Обов`язок утримувати дитину це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позовна заява ОСОБА_1 підставна та підлягає задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 206, 223, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задоволити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як основним та єдиним її утримувачем, та таким, що самостійно виховує малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення - з дня отримання такого.

Суддя Медведик Л.О.