Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/5898/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.10.2023 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого-судді Леньо В.В. при секретарі Казимірська Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Виноградівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Пилип Мілена Андріївна про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Виноградівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Пилип Мілена Андріївна про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги мотивано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 31.10.1990 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачів - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 15.06.2015 року, яка на випадок своєї смерті залишила заповіт, посвідчений державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. 20.03.2012 року за реєстровим № 737, в якому все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що за законом матиме правом і що буде належати їй на момент смерті заповіла донькам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та онуку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в рівних долях (позивачам). Інших спадкоємців, які будуть претендувати на майно померлої немає.

Після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,158 га, для обслуговування жилого будинку і господарських будівель та ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Виноградівської міської ради.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу з метою вчинення нотаріальної дії, проте, під час огляду документів було встановлено про неможливість вчинення такої дії та рекомендовано звернутися до суду (довідку від нотаріуса до матеріалів позовної заяви додаю). Окрім того, наявні розбіжності в імені спадкодавця з спадкоємцями, які записані у свідоцтві про смерть та інших документах, що унеможливлює видачу спадщини у позасудовому порядку.

У зв`язку з ситуацією, яка виникла необхідно визнати у судовому порядку право власності у порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, в АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,158 га,для обслуговування жилого будинку і господарських будівель та ведення особистого селянського господарства за позивачами.

В судове засідання сторони не з`явилися.

Представник позивачів - адвокат Стасюк Ю.П., до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача - Виноградівської міської ради Берегівського району Закарпатської області на адресу суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Проти задоволення позову не заперечує.

Третя особа - приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Пилип М.А. через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Враховуючи наведене, та вимоги ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим судовий розгляд даної справи здійснити за відсутності учасників справи за наявними матеріалами справи.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України, передбачено що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Місцем відкриття спадщини відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В ст.1217 ЦК України, зазначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1268, 1269, 1270, 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Пленумом Верховного Суду України у п. 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

На підставі вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 31.10.1990 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачів - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 15.06.2015 року, яка на випадок своєї смерті залишила заповіт, посвідчений державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. 20.03.2012 року за реєстровим № 737, в якому все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що за законом матиме правом і що буде належати їй на момент смерті заповіла донькам: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та онуку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в рівних долях, тобто позивачам. Інших спадкоємців до майна померлої немає.

Після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,158 га, для обслуговування жилого будинку і господарських будівель та ведення особистого селянського господарства, що знахотитьсяна території Виноградівської міської ради.

Факт належності спадкового майна спадкодавцю підтверджується наступними документами.

Відповідно до довідки №555 від 16.08.2023 року виданої КП «Виноградівське РБТІ» гр. ОСОБА_1 , житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 зареєстрований за ОСОБА_6 : 2/3 частини на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Виноградівською держнотконторою 30.07.1954 року за реєстровим № 2139 та 1/3 частина на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Виноградівською держнотконторою 08.12.1955 року за реєстровим № №5145.

Як вбачається із копії паспорту позивача 1 на сторінці 11 міститься відмітка Виноградівського УМВС України в Закарпатській області про реєстрацію місця проживання позивача ОСОБА_1 а адресою: АДРЕСА_1 , дата реєстрації 12.03.1987 року. Тобто це та сама адреса за якою знаходиться житловий будинок щодо якого визнається право власності (а.с.8-9).

На сторінці 1 паспорту позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у графі місце народження зазначено: «місто Виноградів», тобто це той самий населений пункт, де знаходиться спадкове майно та де проживають всі позивачі та проживав спадкодавець (а.с.8).

Як вбачається із копії паспорту позивача ОСОБА_2 на сторінці 11 міститься відмітка Виноградівського УМВС України в Закарпатській області про реєстрацію місця проживання позивача ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , дата реєстрації 24.04.1997 року. Тобто це та сама адреса за якою знаходиться житловий будинок щодо якого визнається право власності (а.с.11зв.).

На сторінці 1 паспорту позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у графі місце народження зазначено: «місто Виноградів», тобто це той самий населений пункт, де знаходиться спадкове майно та де проживають всі позивачі та проживав спадкодавець (а.с.11).

На сторінці 1 паспорту позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у графі місце народження зазначено: «місто Виноградів», тобто це той самий населений пункт, де знаходиться спадкове майно та де проживають всі позивачі та проживав спадкодавець (а.с.15).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 чоловік спадкодавця (батько позивачів) у графі місце смерті зазначено « м. Виноградів», тобто це той самий населений пункт, де знаходиться спадкове майно та де проживають всі позивачі та проживав спадкодавець (а.с.16).

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 15.06.2015 року спадкодавець ОСОБА_5 у графі місце смерті зазначено «місто Виноградів, Виноградівський район Закарпатська область», тобто це той самий населений пункт, де знаходиться спадкове майно та де проживають всі позивачі (спадкоємці) (а.с.17).

Як вбачається із заповіту від 20.03.2012 року за реєстровим № 737, який посвідченого державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те на що за законом матиме право і що належатиме їй на момент смерті заповіла: дочці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та внуку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в рівних долях (а.с.18).

Як вбачається з копії паспорту спадкодавця ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 в селі Чорнотисів. Поряд із цим у договорах купівлі-продажу вона записана як ОСОБА_7 (а.с.22, 33-35).

Відповідно до копії будинкової книги для прописки громадян в житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані спадкодавець, позивач ОСОБА_1 та позивач ОСОБА_3 (спадкоємці) (а.с.25-29).

Всі правовстановлюючі документи, які додані до позовної заяви, знаходяться у матеріалах інвентарної справи від 28.08.1991 року - відносяться до житлового будинку АДРЕСА_1 .

Згідно довідки № 51 від 07.02.2003 року виданою Виноградівською державною нотаріальною конторою, жилий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , належить гр. ОСОБА_6 . Такі ж розбіжності в номері будинку містяться і в правовстановлюючих документах.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 30.07.1954 року ОСОБА_6 придбала 2/3 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.35).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 08.12.1955 року ОСОБА_6 , що мешкає в АДРЕСА_4 , придбала 1/3 частину житлового будинку в АДРЕСА_3 (а.с.33-34).

Поряд з цим, рішенням №309 виконкому Виноградівської міської ради депутатів трудящих від 10.09.1958 року ОСОБА_6 надано дозвіл на перебудову житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_5 (а.с.36).

Також відповідно до дозволу №130 від 31.12.1959 року ОСОБА_6 надано дозвіл на будівництва житлового будинку АДРЕСА_5 (а.с.36 зв.).

Як вбачається з виписки з протоколу засідання виконкому Виноградівської міської ради депутатів трудящих від 12.08.1957 року громад. ОСОБА_6 затвердили акт аварійності жилого будинку по АДРЕСА_5 (а.с.37).

Як вбачається з довіреності від 11.08.2021 року за реєстровим №1183, посвідченої приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Пилип М.А., ОСОБА_1 мешканка АДРЕСА_1 уповноважила ОСОБА_3 представляти її інтереси щодо ведення справи з оформлення її спадкових правна майно після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 38).

Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю від 14.12.2002 року ОСОБА_6 , мешканці АДРЕСА_1 було передано земельну ділянку площею 0,158 га, яка розташована на території Виноградівської міської ради для обслуговування жилого будинку і господарських будівель та ведення особистого селянського господарства, тобто це та сама земельна ділянка на якій знаходиться житловий будинок щодо якого визнається право власності у порядку спадкування (а.с.39)

02.06.2022 року за №45 КП «Виноградівське РБТІ» надало відповідь на запит адвоката та повідомило, що згідно архівних даних Виноградівського БТІ станом на 01.01.2013 року житловий будинок вцілому зареєстрований за ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Виноградівською держнотконторою 30.07.1954 року за реєстровим №3138 та договору купівлі-продажу, посвідченого за реєстровим № 5145 від 08.12.1955 року (а.с.40).

Відповідно до копії технічного паспорту від 11.08.2023 року виданого на ім`я спадкоємця ОСОБА_1 , житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , побудований 1959 році (а.с.44-46).

Згідно Інформаційної довідки № 289788150 від 12.12.2021 року право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с.50).

Ці обставини суд встановив на підставі достатньої сукупності належних та допустимих доказів

Проте, постановою приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Пилип М.А. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок.

Окрім того, наявні розбіжності в імені спадкодавця з спадкоємцями, які записані у свідоцтві про смерть та інших документах, що унеможливлює видачу спадщини у позасудовому порядку.

На підтвердження права власності спадкодавця, позивачем надано технічну документацію на вищевказаний будинок, з якої вбачається, що він був введений в експлуатацію у 1959 році, а погосподарські споруди- з 1980р. по 1987р..

Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва.

Статтею 86 ЦК УРСР та той час було визначено, що право власності- це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Згідно до ч. 2 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року за № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон № 1952-IV) права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону № 1952-IV права на нерухоме майно, що виникло до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, таким як Інструкція Держплану УРСР і Міністерства юстиції УРСР від 29 липня 1959 року «Про порядок реєстрації домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP» (втратила чинність на підставі наступної Інструкції).

Проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Зважаючи на той факт, що вимогами законодавства чинного на момент виникнення права власності, державна реєстрація не передбачалась ні як підстава переходу права власності, ні як формальна констатація перед третіми особами факту переходу права власності, до реєстрації права власності, що виникло в 1960 році, має застосовуватись законодавство про реєстрацію права власності чинне на момент такої реєстрації.

Наразі питання реєстрації права власності на нерухоме майно врегульоване Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до п. 42 якої для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 p., подаються: технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 р., є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна.

Зазначене узгоджується з ДБН A3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», який наводить порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти про прийняття їх в експлуатацію, та п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19 березня 2013 року № 95.

В зазначеному ДБН A3.1-3-94 та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, роз`яснюється, що оформлення свідоцтва на право власності на об`єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями- державними приймальними або державними технічними; по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови Кабінету міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації.

За п. 3.1. зазначеного порядку документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Отже, для визнання права власності в порядку спадкування слід встановити, що будинок (домоволодіння) не є самочинним будівництвом та може спадкуватись як об`єкт права власності на нерухоме майно.

Пунктом 9 частини 1 ст. 27 Закону № 1952-IV встановлено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже, спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) у порядку, передбаченому статтями 1216 - 1223 ЦК України.

Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обов`язки. До майнових прав належить, зокрема, право власності.

Відповідно до ч. 1 статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно положень ст. 380 ЦК України, об`єктом права власності може бути житловий будинок - будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Згідно ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги, обґрунтовані, знайшли підтвердження наданими суду письмовими доказами, а тому підлягають задоволенню.

Стороною відповідача позов визнаний у повному обсязі, і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 1216-1218, 1221, 1223, 1258, 1261, 1268-1269, 1270, 1297 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 247, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 право власності на 1/3 частку земельної ділянки, площею 0,158 га, яка розташована на території Виноградівської міської ради для обслуговування жилого будинку і господарських будівель та ведення особистого селянського господарствау порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 право власності на 1/3 частку земельної ділянки, площею 0,158 га, яка розташована на території Виноградівської міської ради для обслуговування жилого будинку і господарських будівель та ведення особистого селянського господарствау порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 право власності на 1/3 частку земельної ділянки, площею 0,158 га, яка розташована на території Виноградівської міської ради для обслуговування жилого будинку і господарських будівель та ведення особистого селянського господарствау порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 правовласності на 1/3 частку житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 право власності на 1/3 частку житлового будинку з надвірними будівлями,що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 право власності на 1/3 частку житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття до Закарпатського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийВ. В. Леньо