Єдиний унікальний номер (справа №) 216/6005/23
Номер провадження у суді 2-о/216/164/23
УХВАЛА

іменем України

25 жовтня 2023 року місто Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Цимбалістенко О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, в якій просить встановити факт належності їй трудової книжки НОМЕР_1 заповненої 24 листопада 1982 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Розглянувши матеріали заяви, суд приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження по справі.

Пунктом 1 частини 1 статті 186 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мать значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб ( ч. 4 ст. 294 ЦПК України).

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (частина 6 статті 294 ЦПК України). Аналогічна норма закріплена у ч. 4 ст. 315 ЦПК України, згідно якої суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Зі змісту заяви вбачається, що ОСОБА_1 просить встановити факт належності їй трудової книжки. Встановлення даного факту необхідно їй для призначення пенсії за віком.

Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, - закриває провадження у ній.

Визначаючи, чи пов`язується з встановлення зазначеного факту виникнення у заявника певних цивільних прав та обов`язків, Суд застосовує положення статті 1 ЦК України. За змістом частини першої статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у відносинах з обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, здійснює владні управлінські функції та наділене повноваженнями приймати рішення/вчиняти дії, що впливають на можливість реалізації особами права на призначення пенсії і мають обов`язковий характер для інших суб`єктів владних повноважень.

Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 травня 2020 року у справі № 761/21898/16-ц (провадження № 14-5цс20).

Спори стосовно оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності Пенсійного фонду України, його робочих органів і їхніх правонаступників про обчислення, призначення, перерахунок, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат є публічно-правовими. А тому їх слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Підставою звернення позивача до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа є призначення Пенсійним фондом України пенсії за віком, тому відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 05 травня 2020 року у справі № 761/21898/16-ц (провадження № 14-5цс20), ОСОБА_1 має право на звернення до адміністративного суду з позовом про оскарження дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Вимога заявника у цій справі пов`язана з доведенням наявності у неї підстав для призначення пенсії і не пов`язана з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням, заявлена саме у зв`язку з відмовою Пенсійного фонду у призначенні пенсії.

Згідно висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 23.01.2023 року у справі №214/1309/21 приватно-правовий інструментарій (зокрема, ініціювання справи про встановлення факту) не повинен використовуватися учасниками для оцінки обставин, які становлять предмет доказування у адміністративному провадженні, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим. За таких обставин спір підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

Із огляду на викладені норми права та враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме трудової книжки зумовлено наміром заявниці реалізувати право на призначення пенсії за віком, суд приходить до висновку, що в даній справі вбачається спір про право, а тому заява ОСОБА_1 не може бути розглянута в порядку окремого провадження та вирішення заявлених вимог не належать до цивільної юрисдикції, а підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 186, 258-259, 353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів - відмовити.

Роз`яснити заявнику право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.В. Цимбалістенко