ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 жовтня 2023 року

м. Харків

справа № 639/1925/19

провадження № 22-ц/818/888/23

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів колегії Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК Українив м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 березня 2023 року,

в с т а н о в и в:

У квітні 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 31.10.2012 року у розмірі 18 547,53 грн. та стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 31.10.2012 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 8 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач зазначає, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими Умовами та правилами надання банківських послуг та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті позивача, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивач вказує, що свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідач, у свою чергу, зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, у зв`язку з чим і утворилася заборгованість, яка станом на 27.02.2019 року становить 18 547,53 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту 8 926,40 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту 3 038,49 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 грн., нарахована пеня за прострочене зобов`язання 4 762,99 грн., нараховано пені 460,24 грн., штрафи 1 359,41 грн. У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 березня 2023 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник банку просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Зазначає, що із виписки по рахунку вбачається, що в період з 01.11.2012 року по 08.02.2014 року відповідач використав кредитні кошти в розмірі 873,50 грн., а погасив 874 грн., починаючи з 16.06.2016 року по 04.02.2016 року відповідач частково користувався власними коштами, а не кредитними, а тому зарахування коштів на картку за цей період не враховуються, тому що предметом спору є саме кредитна заборгованість. Далі з 02.02.2016 року по 04.02.2016 року відповідач частково користувався кредитними коштами, але зняття та погашення цей період також не враховується, тому що за цей період відсотки не нараховувалися та відповідач повернув кредитні кошти, які використав. Із виписки по рахунку вбачається, що починаючи з 04.02.2016 року відповідач почав знову користуватися кредитними коштами та за період з 04.02.2016 по 01.03.2020 року використав 105 491, 34 грн (сюди не входять відсотки, комісія за обслуговування картки, пеня, страхування) , а погасив лише 104 237, 57 грн. Отже, сума фактично використаних кредитних коштів складає 1253, 77 грн. Вказує, що суд при ухваленні рішення не врахував право банку нараховувати відсотки, натомість передчасно відмовив у задоволенні цих вимог, в тому числі і щодо повернення фактично отриманої суми тіла кредиту.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним задовольнити її частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення суд виходив з того, що на картки відповідача надійшло коштів в загальній сумі 137 383,29 грн., що перевищує витрати відповідача без врахування комісій за здійснення операцій, що не може важатися як заборгованість за тілом кредиту.

Апеляційний суд не може в повній мірі погодитися з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі Анкети-заяви ОСОБА_1 від 31.10.2012 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, відповідачу було відкрито рахунок, та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом (том №1 а.с. 11).

Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У заяві зазначено, що ОСОБА_1 погодилася, що ця заява разом із пам`яткою клієнта та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Згідно з пункту 1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, кредитний ліміт встановлюється на підставі наданих позичальником документів, за рішенням банку.

При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

ПАТ КБ «ПриватБанк» змінило тип товариства з публічного на приватне та назву на Акціонерне товариства Комерційний банк «ПриватБанк», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У відповідності до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про Акціонерні товариства» зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, пов`язаних зі зміною назви.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача ОСОБА_1 станом на 27.02.2019 року становить 18 547,53 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту 8 926,40 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту 3 038,49 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 грн., нарахована пеня за прострочене зобов`язання 4 762,99 грн., нараховано пені 460,24 грн., штрафи 1 359,41 грн. (том №1 а.с. 7 10).

Згідно довідки банку ОСОБА_1 було відкрито кредитну картку 31.10.2012 - № НОМЕР_1 з терміном дії до серпня 2016 року, в подальшому картки перевипускались: 06.06.2014 - № НОМЕР_2 з терміном дії до квітня 2018 року, 09.11.2016 - № НОМЕР_3 з терміном дії до липня 2020 року, 10.12.2016 - № НОМЕР_4 з терміном дії до грудня 2020 року,10.01.2018 - № НОМЕР_5 строк дії до останньої до листопада 2021 року (том №2 а.с. 23 ).

Крім того, в матеріалах справи міститься довідка ПАТ КБ «Приватбанк» від 09.07.2015 про те, що ОСОБА_1 станом на 09.07.2015 не має заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк» (том №1 а.с. 130).

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У позовній заяві АТ КБ «ПриватБанк» посилалося на те, що 31.10.2012 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 8500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

На підтвердження умов кредитування АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію анкети-заяви відповідача ОСОБА_1 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості, в подальшому виписку з рахунку на ім`я ОСОБА_1 , довідку про видані кредитні картки.

Разом з тим, вказані документи не підтверджують погодження сторонами умов кредитування щодо визначення розміру та сплати процентів.

Як вбачається з матеріалів справи, ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису ОСОБА_1 .

Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача ОСОБА_1 , її контактну інформацію.

Анкета-заява не містить даних про умови кредитування.

03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом АТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Розрахунок заборгованості, виписка з рахунку та надані суду довідки про видані кредитні картки та зміну умов кредитування також не є документами, які можуть посвідчувати погодження сторонами умов щодо розміру та сплати процентів.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за процентами.

Судом першої інстанції також відмовлено в задоволенні вимог про стягнення пені та штрафу, з чим суд апеляційної інстанції погоджується з огляду на наступне.

3 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) прийнято постанову щодо стягнення грошових коштів по договору приєднання, за змістом якої банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Із аналізу прийнятої Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) постанови від 3 липня 2019 року, висновки якої щодо застосування відповідних норм права в силу положень частини 4 статті 263 ЦПК України підлягають врахуванню, встановлено, що Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених раніше у рішеннях Верховного Суду України, та орієнтувала судову практику у справах, де банк звертається до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором, укладеним шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на те, що на підставі норм матеріального права, які застосовуються до стандартної (типової) форми кредитного договору, не підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами та застосуванню відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

За таких обставин, враховуючи вищевказаний правовий висновок, суд констатує відсутність підстав для задоволення із заявлених банком правових підстав вимог в частині позовних вимог про стягнення пені та штрафу.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, розглянувши повно та всебічно встановив обставини по справі, дав належну оцінку дослідженим доказам, дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ «КБ «Приватбанк» про стягнення із ОСОБА_2 заборгованості за процентами, пенею та штрафом.

В частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 суми заборгованості за тілом кредиту колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки ПАТ КБ «Приватбанк» від 09.07.2015 ОСОБА_1 станом на 09.07.2015 не має заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк» (том №1 а.с. 130).

Згідно виписки по карткам ОСОБА_3 з 01.01.2012 по 14.08.2020 року остання користувалась карткою поповнювала її, знімала готівку, розраховувалась за покупки, за період з 04.02.2016 по 01.03.2020 року, без урахування сплачених та списаних відсотків, комісії, пені, страхування, використала 105 491, 34 грн., а погасила лише 104 237, 57 грн. Таким чином сума заборгованості відповідача складає 1253,77грн.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить висновку про наявність боргу ОСОБА_2 перед АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 1253,77 грн., оскільки відповідач, без урахування сплачених та списаних відсотків, комісії, пені, страхування, використала 105 491,34грн., а погасила 104 237, 57грн., різниця складає 1253,77грн., а тому наявні підстави для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» такої заборгованості.

За наведених обставин, керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 березня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення тіла кредиту скасувати, ці позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 1253, 77 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 20 жовтня 2023 року.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова