Провадження № 2-к/761/15/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Пономаренко Н.В., розглянувши клопотання ОСОБА_1 , заінтересована особа: Шевченківський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання рішення Дільничого суду м. Ланштайн від 07.02.2022 у справі №51 F 108/21, таким, що не підлягає примусовому виконанню, -

в с т а н о в и в :

до Шевченківського районного суду м. Києва звернулась адвокат Коваль Вікторія Борисівна в інтересах ОСОБА_1 із клопотанням, в якому просила визнати на території України рішення іноземного суду, що не підлягає виконанню, а саме рішення Дільничого суду м. Ланштайн від 07.02.2022 у справі №51 F 108/21 у сімейній справі з приводу розірвання шлюбу і вирішення питань, пов`язаних із процедурою розірвання шлюбу сторін, громадян України, які проживають за межами країни (позивач - ОСОБА_2 , відповідач - ОСОБА_3 ).

Вказана заява з додатками отримані судом електронною поштою 18.10.2023 та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 18.10.2023 розподілено для розгляду судді Пономаренко Н.В.

Вивчивши матеріали заяви, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Главою 2 розділу ІХ ЦПК України врегульований порядок визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 82 Закону України «Про міжнародне приватне право» визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Згідно із ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

В свою чергу, у відповідності до положень частини 1 та 2 статті 472 ЦПК України клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому статтями 464-466 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначених цією главою. До клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, додаються такі документи: 1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про визнання якого порушується клопотання; 2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили, якщо це не зазначено в самому рішенні; 3)засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Вимоги до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду визначені статтею 466 ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст. 466 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити:1) ім`я (найменування) особи, що подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження; 2) ім`я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні; 3) мотиви подання клопотання.

Відповідно до ст. 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України, або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Однак, вказане клопотання не в повній мірі відповідає вказаним вимогам ч. 1 ст.466 ЦПК України, оскільки заявником в клопотанні не зазначено ім`я боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні, а тому суд позбавлений можливості перевірити, чи подано клопотання до Шевченківського районного суду м.Києва з дотриманням ст.464 ЦПК України.

При цьому, особою, якою подано клопотання, не обґрунтовано у відповідності до ст. 464 ЦПК України з наданням відповідних доказів підставність звернення із вказаним клопотанням саме до Шевченківського районного суду м. Києва, при цьому, судом враховано і це вбачається із тексту копії рішення іноземного суду, що місце проживання сторін знаходиться поза межами Шевченківського району м. Києва.

Крім того, всупереч вимогам п.3 ч.3 ст. 466 ЦПК України до клопотання не був долучений документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, оскільки з наданої копії рішення не вбачається присутність в судовому процесі сторони відповідача та не надано доказів того, що відповідач була належним чином повідомлений про дану, час та місце розгляду справи.

Також, клопотання не відповідає вимогам п.4 ч.3 ст. 466 ЦПК України, оскільки не долучений документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше).

При цьому, ініціатором клопотання, не зважаючи на приписи ч.3 ст. 466 ЦПК України, не вказано мотивів подання такого клопотання, оскільки зазначення в клопотанні, що визнання рішення іноземного суду необхідне ОСОБА_4 для отримання в органах реєстрації актів цивільного стану документального підтвердження розірвання шлюбу, - прямо суперечить змісту заявлених в клопотанні вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 466 ЦПК України, суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

З огляду на викладене, наявні правові підстави для залишення без розгляду і повернення клопотання про визнання рішення іноземного суду таким, що не підлягає виконанню необхідно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 260, 261, 466, 353, 354 ЦПК України, суддя,

у х в а л и в :

клопотання ОСОБА_1 , заінтересована особа: Шевченківський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання рішення Дільничого суду м. Ланштайн від 07.02.2022 у справі №51 F 108/21, таким, що не підлягає примусовому виконанню - залишити без розгляду та повернути особі, яка його подала.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: