ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/4918/19
Провадження № 2/362/94/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.09.23 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участі секретаря Тельнової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області в порядку загального позовного провадження цивільну справуза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства страхова компанія «Галицька», третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства страхова компанія «Галицька (далі ПрАТ СК «Галицька»), третя особа: Моторне (транспортне) бюро України (далі МТСБУ), в якому просив стягнути на його користь: з ПрАТ СК «Галицька» 127 312,27 грн у рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди з урахуванням пені та інфляційних втрат; з ОСОБА_2 184 813,76 грн у рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди та 30 000 грн у відшкодування моральної шкоди; з ПрАТ СК «Галицька» та ОСОБА_2 у солідарному порядку: 2681 грн витрат на лікування; сплаченого судового збору та 20 000 грн витрат на правову допомогу.

В обгрунтування своїх позовних вимог зазначав, що 11.06.2018 року близько о 06 годині 55 хвилин на автодорозі Київ-Одеса, 39 кв+700 м, водій ОСОБА_2 , керуючи власним автомобілем «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 , та який належить йому на праві власності.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) автомобіль «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.07.2018 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Київської області від 20.08.2018 року, в справі про адміністративне правопорушення за вказаною ДТП, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вказував, що діями ОСОБА_2 йому завдано майнову шкоду в розмірі 282 148, 76 грн, що підтверджується висновком №6859 від 25.06.2018 року експертного товарознавчого дослідження автомобіля.

Крім того, він також поніс витрати за доставку його автомобіля на евакуаторі до стоянки в сумі 1150 грн, що підтверджується квитанцією № 007214 та витрати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження в сумі 1500 грн, що підтверджується квитанцією № від 29.06.2018 року, та 15 грн послуг банку, а всього 1515 грн.

Таким чином загальна вартість майнової шкоди склала 284 813,76 грн (282 148, 76+1150+1515).

Посилаючись на те, що загальна сума матеріальних збитків склала 284 813,76 грн, а страхове відшкодування становить 100 000 грн, вважав, що з ОСОБА_2 підлягає стягненню непокрита страховим відшкодуванням сума 184 813,76 грн (284 813,76 100 000 = 184 813, 76)

Зазначав, що 31.08.2018 року він звернувся до ПрАТ СК «Галицька» про виплату страхового відшкодування, 04.12.2018 року на його заяву, остання надіслала протокол розтермінування виплат, з розстрочкою виплати на суму 80 000 грн, який він відмовився погодити.

13.02.2019 року ПрАТ СК «Галицька» перерахувала на його рахунок 2 000 грн.

Оскільки ПрАТ СК «Галицька» мала виплатити йому страхове відшкодування в строк до 31.11.2018 року в розмірі 100 000 грн, однак не виконала вимог Закону, вважає, що до неї мають бути застосовані штрафні санкції у вигляді пені та відшкодування інфляційних втрат.

За його розрахунком з урахуванням пені та інфляційних втрат з ПрАТ СК «Галицька» підлягають стягненню матеріальні збитки в сумі 127 312, 27 грн, із них: 98 000 грн борг страхового відшкодування (із 100 000 грн страхового ліміту по матеріальній шкоді - 2 000 грн, що відшкодована ПАТ СК «Галицька»); 7 298 грн пеня та 2 317 грн інфляційні втрати за період з 31.11.2018 по 13.02.2019 та 17 129,87 грн пеня та 2 567,40 грн інфляційні втрат за з 14.02.2019 по 14.08.2019 на день звернення до суду з позовом.

Також, вказував, що на місце ДТП виїжджала швидка допомога, яка госпіталізувала його маму ОСОБА_4 , яка була пасажиром у його автомобілі, і яку відвезли до лікарні, де їй надавали першу допомогу. За медичні дослідження та лікування він сплатив 2 681 грн.

До теперішнього часу він не отримав належного відшкодування зі сторони відповідачів, не дивлячись на його звернення.

Крім матеріальної шкоди, позивач вважав, що ОСОБА_2 своїми діями завдав йому немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, що полягають у порушенні звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою. Внаслідок пошкодження автомобіля позивач та його сім`я були позбавлені можливості виїжджати з міста на відпочинок після тяжкого робочого тижня. Тривалий час після ДТП довелося користуватися послугами таксі та громадським транспортом, що викликало незручності у пересуванні та додаткові витрати. У зв`язку з чим, він не міг вночі спокійно спати. Сімейний бюджет довелося спрямовувати на ремонт пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля. Від такого стану та нецільового використання сімейних коштів постраждали крім нього і члени його родини, що призвело до розладу стосунків. Розмір моральної шкоди позивач оцінив в 30 000 грн.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2019 року прийнято позовну заяву та відкрито спрощене провадження у даній справі, призначено судове засідання (т.1 а.с. 123-124).

13.12.2019 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній вказував, що позивач у позові обгрунтовує розмір матеріальних збитків Звітом №6859 від 25.06.2018 року про визначення вартості матеріального збитку. Однак у зазначеному Звіті вартість відновлювального ремонту КТЗ визначена за витратним підходом і становить 307 008,82 грн, що перевищує ринкову вартість КТЗ до ДТП, а відповідно вартість матеріального збитку становить 282 148, 76 грн. Крім того, зазначено, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення фізичного зносу (0,6075) становить 144 439,54 грн. Проте, суб?єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 , яким складено вказаний Звіт, не було зроблено оціночного висновку щодо вартості транспортного засобу після ДТП та Звіт не має обгрунтувань та посилань на метод застосування вартості відновлювального ремонту КТЗ саме за витратним підходом, а не з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу. Таким чином, якщо враховувати вищевказаний Звіт про визначення матеріального збитку, то зазначений КТЗ вважається фізично знищеним, так як його ремонт є економічно необгрунтованим (ст. 30 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з якою якщо транспортний засіб вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП). З урахуванням наведеного, аналізуючи позовні вимоги пред?явлені позивачем до ПАТ «СК «Галицька» та до нього зазначав, що потерпілий обрав спосіб відшкодування збитків, що відповідають реальній вартості втраченого майна. Проте, з вказаного Звіту вартість КТЗ після ДТП не визначалась, таким чином позивачем не підтверджено завдані йому матеріальні збитки щодо пошкодження його транспортного засобу. Враховуючи те, що КТЗ навіть після ДТП становить певну цінність, в разі задоволення позову про стягнення на користь позивача матеріальних збитків, суд повинен вирішити питання про передачу знищеного КТЗ на користь відповідача ОСОБА_2 . Також підлягає встановленню, чи здійснювалась оцінка відновлювального ремонту або розміру матеріальних збитків ПАТ «СК «Галицька». Щодо заявлених вимог про стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу, вважав їх розміри надто завищеними (т. 1 а.с.135-137).

Цього ж дня від відповідача - ОСОБА_2 до суду надійшли заява про розгляд справи в загальному порядку, в якій він просив розгляд даної справи здійснювати за правилами позовного провадження та заява про вирішення питання про передачу знищеного КТЗ на користь відповідача (т.1 а.с.138, 140-141).

02.01.2020 року від третьої особи - МТСБУ до суду надійшло пояснення, надіслане представником ОСОБА_6 , в якому останній зазначав, що одним із основних завдань МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсації та відрахувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вичерпний перелік підстав, згідно з якими МТСБУ проводяться регламентні виплати визначено ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За змістом вказаного статті Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі заподіяння транспортним засобом шкоди власником, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. У ДТП, що мала місце 11 червня 2018 року за участю автомобілів Volkswagen, державний номер НОМЕР_2 та «Mitsubishi», номер НОМЕР_1 , винною особою є водій автомобіля «Mitsubishi», державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 , якого цивільно-правова відповідальність як володільця транспортного засобу, на момент вказаної ДТП, була застрахована в ПрАТ СК «Галицька», що також підтверджує єдина централізована база МТСБУ. Отже, відповідно до чинного законодавства, саме ПрАТ СК «Галицька» взяло на себе відповідальність по відшкодуванню шкоди, завданої позивачу в ДТП винною особою. Дане відшкодування шкоди має бути здійснено страховиком винуватця ДТП в межах страхової суми (ліміту) за полісом, шляхом виплати страхового відшкодування, в разі звернення потерпілої особи до такого страховика та надання документів, необхідних для виплати страхового відшкодування. За таких обставин, у МТСБУ відсутні підстави для регламентної виплати позивачу. Крім того, звертає увагу на те, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика учасника МТСБУ, що визнаний в установленому законом порядку банкрутом та/або ліквідований, і станом на даний час будь-які докази того, що ПрАТ СК «Галицька» визнана банкрутом чи ліквідована відсутні. Також зазначав, що ПрАТ СК «Галицька» втратило членство в МТСБУ, проте позбавлення страхової компанії членства в МТСБУ не звільняє її від зобов?язання за договором обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності як зазначено в п. 52.2 ст. 52 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Посилаючись на те, що в даному випадку має місце наявність спору між потерпілим в ДТП, винуватцем ДТП та страховиком винуватця ДТП та, що МТСБУ не має підстав для проведення регламентної виплати на користь позивача за пошкодження його майна в ДТП, що сталася 11.06.2018 року, представник третьої особи просив прийняти до уваги дані пояснення, розгляд справи здійснювати без участі представника МТСБУ та за результатами розгляду справи надіслати копію рішення суду (т.1 а.с. 144-146).

03.01.2020 року від позивача до суду надійшли заперечення на відзив відповідача ОСОБА_2 , у якому посилаючись на норми ст. 22, ст.166, ч.ч.1, 2 ст. 1187, ст. 1192 ЦК України, зазначав, що відповідальність за шкоду несе безпосередньо винуватець ДТП особа яка завдала шкоди. Вина відповідача щодо пошкодження транспортно засобу позивача встановлена судом, страхові відшкодування позивач не отримав. Діями ОСОБА_2 йому було завдано майнову шкоду в розмірі 282 148, 76 грн, що підтверджується висновком №6859 від 25.06.2018 року експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля. Крім того, жоден з відповідачів не звертався за отриманням рештки автомобіля «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 . Твердження ОСОБА_2 про невизначеність вартості автомобіля не відповідає фактичним даним, у тому числі даними калькуляції зазначених в дослідженні та даними опису автомобіля, і наявним у матеріалах справи підтвердженням. Загальна вартість майнової шкоди, що склала 282 148, 76 грн підтверджується матеріалами справи. ПрАТ СК «Галицька» по його заяві від 31.08.2018 року майнову шкоду не було виплачено. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням зносу, експертом визначено 144 439,54 грн. Також, не відповідає наявним матеріалам і твердження ОСОБА_2 про відсутність оцінки завданих збитків ПрАТ СК «Галицька» та спростовується відповіддю з МТСБУ від 12.03.2019 року №7711 про те, що на запит останнього СК «Галицька» повідомила про прийняття рішення про виплату страхового відшкодування за зазначеним фактом, що також підтверджується і страховою справою ПрАТ СК «Галицька». Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За таких обставин, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (т.1 а.с. 155-157).

Від ПрАТ СК «Галицька» до суду відзив на позовну заяву не надходив.

17.01.2020 року від представника відповідача ОСОБА_7 надійшло до суду клопотання про витребування доказів у Територіального сервісного центру №8046 Регіонального сервісу щодо транспортного засобу (т.1 а.с. 159-160).

30.01.2020 року від позивача до суду надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи щодо транспортного засобу позивача (т.1 а.с.183-195).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.05.2020 року задоволено клопотання ОСОБА_2 про призначення справи за правилами загального позовного провадження, постановлено розгляд даної справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (т.1 а.с. 209-210).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.05.2020 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_8 про витребування доказів, витребувано у Територіального сервісного центру №8046 Регіонального сервісу інформацію та документи щодо транспортного засобу Volkswagen, 2012 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_3 (т.1а.с.212-213).

11.01.2022 року від Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві на виконання ухвали суду від 15.05.2020 року до суду надійшов лист з доданими до нього матеріалами (т.2 а.с. 41-60).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2023 року задоволено клопотання представника ОСОБА_2 про витребування доказів, витребувано у МТСБУ належним чином засвідчені копії документів наданих ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» на запит МТСБУ, на підставі яких було прийнято страховиком рішення про виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування в розмірі 80 000 грн за договором №АМ0509510 від 02.10.2017 року (т.2 а.с.119).

27.06.2023 року від МТСБУ на виконання ухвали суду від 11 травня 2023 року надійшов лист-відповідь (т.2 а.с.124, 130).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15.08.2023 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до розгляду по суті (а.с. 135-137).

26.09.2023 року представник позивача адвокат Боженко І.Ф. подав до суду пояснення, в якому просив врахувати зміст цих пояснень у складі доводів представника позивача у процесі розгляду справи по суті. У поясненні представник позивача зазначав, що згідно зі Звіту №6859 від 25.06.2018 року про визначення вартості матеріального збитку ринкова вартість спірного автомобіля до ДТП 282 148,76 грн (а.с.19), а його вартість після ДТП 137 709,22 грн (а.с.188), вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фактичного зносу 144 439,54 грн (а.с.19). Вказував, що позивач не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, оскільки претендує за наслідками цієї справи на відшкодування лише певної частини (різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП) із урахуванням залишення залишків спірного автомобіля у власному розпорядженні. За таких обставин просив стягнути на користь позивача: з ПрАТ «Галицька» 127 312, 27 грн, із них 98 000 грн збитків (100 000, 00 2000,00, які отримані позивачем від страховика) + пеня та інфляція; з ОСОБА_2 46 439,54 грн матеріальних збитків (282 148,76 грн 137 709,22 грн різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП 98 000,00 грн страхове відшкодування), 30 000,00 грн моральної шкоди; з ПрАТ «Галицька» і з ОСОБА_2 з кожного по 1 340,50 грн, а всього 2 681 грн витрати на лікування та по 1 835,63 грн з кожного, а всього 3 671,27 грн судовий збір і по 10 000 грн з кожного, а всього 20 000 грн витрати на правничу допомогу (т.2 а.с. 151-155).

У судове засідання сторони не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Представник позивача адвокат Боженко І.Ф. подав клопотання про розгляд справи за відсутності представників позивача з урахуванням пояснень представника позивача від 26.09.2023 року (т.2 а.с. 156).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи відзив на позовну заяву відповідача, відповідь на відзив позивача, письмові пояснення третьої особи, пояснення представника позивача, в межах позовних вимог та відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.07.2018 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Київської області від 20 серпня 2018 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, внаслідок якого 11.06.2018 року близько 06 години 55 хвилин на автодорозі Київ-Одеса, 39 км+700 м, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 (т.1 а.с.122).

Відповідно до копії Полісу №АМ/0509510 обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 власника автомобіля Mitsubishi, номерний знак НОМЕР_1 застрахована в Приватному акціонерному товаристві страхова компанія «Галицька» (далі ПрАТ СК «Галицька) (т.1 а.с. 105).

З вказаної копії Полісу вбачається, що строк його дії до 02.10.2018 року включно, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 200 000,00 грн, за шкоду, заподіяну майну 100 000,00 грн, розмір франшизи 0 грн.

13.06.2018 року позивач звернувся до ПрАТ СК «Галицька» з заявою щодо огляду його пошкодженого автомобіля після ДТП, що підтверджується копією заяви (т.1 а.с. 108).

31.08.2018 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ СК «Галицька» з заявою про виплату страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з пошкодженням автомобіля «Volkswagen Golf», номер НОМЕР_2 , що підтверджується копією заяви (т.1а.с.106).

04 грудня 2018 року ПрАТ СК «Галицька» надіслало ОСОБА_1 на електронну пошту на погодження протокол розтермінування, з яким останній не погодився та просив виплатити обумовлену суму до 31 грудня 2018 року, про що 06.12.2018 повідомив своїм листом, що підтверджується копією листа (т.1 а.с. 111).

13.02.2019 року ПрАТ СК «Галицька» перерахувала на рахунок позивача 2 000,00 грн, що визнається та не оспорюється сторонами.

Іншої частини страхового відшкодування, за шкоду заподіяну майну, передбаченого Полісом №АМ/0509510, ПрАТ СК «Галицька» позивачу не виплатила.

Відповідно до наданого позивачем до розрахунку, станом на день звернення з позовом до суду 14.08.2019 року в зв?язку з невиплатою в повному обсязі страхового відшкодування в ПрАТ СК «Галицька» перед позивачем наявна заборгованість в розмірі 127 312, 27 грн, з яких: 98 000,00 грн борг страхового відшкодування (із 100 000 грн страхового ліміту по матеріальній шкоді - 2 000 грн, що відшкодована ПАТ СК «Галицька»); в зв?язку з простроченням виконання грошового зобов?язання: 3% річних у сумі 608,00 грн за період з 31.11.2018 по 13.02.2019 (із 100 000 грн); пені в сумі 7 298, 63 грн за період з 31.11.2018 по 13.02.2019 (ставка НБУ-18%-12дн.=1 183,56 грн, з 13.12.2018 по 31.01.2019 18%-50дн.=4 931,51 грн, з 01.02.2019 по 13.02.2019 18% -12дн.=1 183,56 грн) та інфляційних втрат у сумі 2317,04 за період з 31.11.2018 по 13.02.2019 (із 100 000,00 грн, індекс інфляції: грудень 2018 -100,8, січень 2019 101,0, лютий 2019 100,5 інфляційних втрат у сумі 2317,04 грн (за період з 31.11.2018 по 13.02.2019 із 100 000,00 грн, індекс інфляції: грудень 2018 -100,8, січень 2019 101,0, лютий 2019 100,5) та 3% річних у сумі 1458,00 грн за період з 14.02.2019 по 14.08.2019 на день звернення до суду з позовом ( із 98 000 грн); пені в сумі 17 129,87 за період з 14.02.2019 по 14.08.2019 (ставка НБУ-18%-29дн.=2803,07грн, з 15.03.2019 по 25.04.2019 18%-42дн.=4059,62 грн, з 26.04.2019 по 06.06.2019 17,5%-42дн.=3946,85 грн, з 07.06.2019 по 18.07.2019 17,5%-42дн=3946,85 грн, з 19.07.2019 по 14.08.2019 17%-26дн.=2 373,48 грн) та інфляційних втрат у сумі 2 567,40 грн за період з 14.02.2019 по 14.08.2019 (із 98 000,00 грн, індекс інфляції: лютий 2019 -100,5, березень 2019 100,9, квітень 2019 101,0, травень 2019 -100,7, червень 2019 99,5, липень та серпень 2019 індекс не встановлено). Разом 127 312,27 грн, із них 98 000,00 (борг) + 9 615 грн (пені 7 298 та інфляційні втрати 2 317) + 17 129,87 грн (пені) + 2 567,40 грн (інфляційні втрати) (т.1 а.с.112-113).

Згідно з копією листа Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ) від 12.03.2019 року №4.2-10/7711 надісланого ОСОБА_1 на його звернення, відповідно до інформації наданої ПрАТ СК «Галицька» у відповідь на запит МТСБУ страховиком прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 80 000 грн та 13.02.2019 р. здійснено часткову виплату відшкодування 2000 грн (т.1 а.с.104).

Листом №3-01б/18132 від 06.06.2023 МТСБУ на виконання ухвали суду від 11.05.2023 року повідомило, що ПрАТ СК «Галицька» не передавало до МТСБУ матеріали справ щодо виплат страхового відшкодування за договорами обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (т.2 а.с.130).

На підтвердження вартості заподіяного матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля, позивач надав суду копію Звіту № 6859 про визначення вартості матеріального збитку, складеного 25.06.2018 року СПД «Горобець Ю. М.» (далі Звіт), на підставі заяви ОСОБА_1 про проведення автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу (КТЗ) Volkswagen Golf д.н. НОМЕР_2 , власником якого є позивач (т.1 а.с.88-97).

Відповідно до Висновку, що міститься у вказаному Звітівартість відновлювального ремонту КТЗ визначена за витратним підходом становить 307 008,82 грн, ринкова вартість визначена за порівняльним підходом становить 282 148,76 грн, коефіцієнт фізичного зносу 0,6075, втрата товарної вартості - 0,00, вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу 144 439,54 грн. На підставі виконаних досліджень, оцінювач дійшов висновку, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ станом на 22.06.2018 складає 282 148,76 грн (т.1 а.с.97).

Згідно з копією квитанцією № від 29.06.2018 року за проведення експертного автотоварознавчого дослідження СПД « ОСОБА_5 » позивач сплатив 1500 грн та 15 грн за послуги банку(т.1а.с.99).

В подальшому позивач надав суду додаток до Звіту №6859, складений 08.01.2020 року СПД «Горобець Ю. М.», згідно з яким ринкова вартість автомобіля «Volkswagen Golf», д.н. НОМЕР_2 після пошкодження в даному ДТП складає 137 709, 22 грн (т.1 а.с.185-191).

На підтвердження своїх витрат за доставку автомобіля позивача на евакуаторі до стоянки в сумі 1150 грн позивач надав копію квитанції № 007214. Зі змісту вказаної квитанції вбачається, що вона містить дані про надання транспортних послуг та їх вартість, однак не містить даних про день і час їх надання, кому саме вони надавались та з якою метою, а також даних про платника даних послуг та, що такі витрати були пов?язані з евакуацією автомобіля позивача до стоянки (т.1 а.с.100).

НаданняОСОБА_4 невідкладної медичної допомоги 11.06.2018 року, медичного обстеження та лікування на загальну суму 2 681 грн підтверджується наданими позивачем копіями листа Центральної районної лікарні від 24 грудня 2018 р. № 889, рецепту медикаментів невідкладної допомоги:5288 від 11.06.2018 року магнітно-резонансовою томографією від 14.06.2018 р. та квитанціями витрат на лікування (т.1а.с. 50, 54,109-110, 121).

Листом від 22 грудня 2021 №31/26-13045 Регіональний сервісний центр ГСЦ в м. Києві (філія ГСЦ МВС) на виконання ухвали суду від 14.05.2020 року повідомив, що згідно з даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів станом на 16.12.2021 автомобіль «Volkswagen Golf», 2012 року випуску, білого кольору, кузов НОМЕР_3 , зареєстрований за ОСОБА_9 . Підстави для перереєстрації зазначеного транспортного засобу з ОСОБА_1 на ОСОБА_10 , в тому числі копія договору купівлі-продажу №80446/2019/1274511, укладеного в ТСЦ 8046 РСЦ МВС в м. Києві 18.01.2019, додаються (т.2 а.с.41).

Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 04.09.2012 року ОСОБА_1 є власником «Volkswagen Golf», 2012 року випуску, білого кольору, кузов НОМЕР_3 (т.2 а.с. 48-49).

Відповідно до копії договору купівлі-продажу №80446/2019/1274511 від 18.01.2019 року ОСОБА_1 (далі «Продавець»), в особі ОСОБА_11 , що діяв на підставі доручення продавця, та ОСОБА_12 (далі-«Покупець») 18.01.2019 року в Територіальному сервісному центрі МВС 8046 РСЦ МВС в м. Києві уклали договір купівлі-продажу, згідно з яким Продавець передав у власність Покупцеві транспортний засіб Volkswagen Golf, 2012 року випуску, білого кольору, номер кузова НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_2 , за домовленістю сторін ціна транспортного засобу склала 49000 грн (п.3.1.договору) (т.2 а.с. 50-51).

Відповідно до ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ч.1.ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За змістом ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку ( ч.2 ст. 1187 ЦК України).

Як встановлено судом, 11.06.2018 року близько 06 години 55 хвилин на автодорозі Київ-Одеса, 39 км+700 м, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Mitsubishi номерний знак НОМЕР_1 , порушив Правила дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП зазнав пошкоджень автомобіль «Volkswagen Golf», 2012 року випуску, білого кольору, номер кузова НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_2 , який на час скоєння вказаного ДТП належав позивачу на праві власності.

Відповідно до Висновку оцінювача, що міститься у Звіті № 6859, складеного 25.06.2018 року СПД « ОСОБА_5 », вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження в ДТП становить 282 148,76 грн. Вартість відновлювального ремонту становить 307 008,82 грн, ринкова вартість автомобіля - 282 148,76 грн (т.1 а.с.88-97).

Установлено, що відповідно до полісу обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/0509510 цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Mitsubishi, номерний знак НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована в ПрАТ СК «Галицька», а страхова сума за шкоду, заподіяну майну (ліміт відповідальності) становить 100 000 грн, розмір франшизи 0 грн.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 вказаного Закону № 1961-IV).

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (п. 9.1 ст. 9 Закону№ 1961-IV).

Згідно з п. 22.1 ст. 22 вказаного Закону в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону № 1961-IV).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

Таким чином, ПрАТ СК «Галицька» уклавши з ОСОБА_13 договір страхування його цивільно-правової відповідальності, взяло на себе обов`язок у межах страхової суми відповідати за шкоду, завдану страхувальником третій особі.

Відповідно до ч.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місця з дня отримання страховиком документів.

Проте, в порушення вимог Закону, передбачене договором зобов`язання ПрАТ СК «Галицька» в установлений законом строк не виконала.

13.02.2019 року ПрАТ СК «Галицька» зі 100 000 грн визначеного Полісом №АМ/0509510 ліміту відповідальності за шкоду заподіяну майну виплатила позивачу лише 2000 грн страхового відшкодування.

Іншої частини страхового відшкодування, передбаченого Полісом №АМ/0509510, ПрАТ СК «Галицька» позивачу не виплатила.

Під час розгляду даної справи судом ПрАТ СК «Галицька» своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалось і відзиву не подало, в судові засідання уповноважена особа ПрАТ СК «Галицька» та/або його представник жодного разу не з?явилися, про причини неявки суду не повідомили.

З огляду на наведене, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з ПрАТ СК «Галицька» 98 000 грн страхової суми (100 000 2 000 грн) є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім того, позивач заявив до ПрАТ СК «Галицька» вимоги про стягнення на його користь пені та інфляційних втрат у зв`язку з простроченням грошового зобов`язання, зокрема, пеню в сумі 7 298 грн та інфляційних втрат в сумі 2 317 грн за період з 31.11.2018 по 13.02.2019 і пеню в сумі 17 129,87 грн та інфляційних втрат в сумі 2 567,40 грн за період з 14.02.2019 по 14.08.2019 на день звернення до суду з позовом.

Відповідно до пункту 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно з частиною другою ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, які можуть виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

У постанові від 27 червня 2018 року в справі №755/82/17 Верховний Суд зазначив, що інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що наявні правові підстави для стягнення з страховика ПрАТ СК «Галицька» пені та інфляційних витрат.

На обгрунтування своїх вимог про стягнення зі страховика пені та інфляційних витрат позивач надав суду розрахунок (т.1 а.с.112-113).

Суд вважає, що вказаний розрахунок є правильним та обгрунтованим.

Отже, вирішуючи питання щодо стягнення зі страховика пені та інфляційних витрат, суд приймає до уваги наданий позивачем розрахунок.

Таким чином, суд вважає, що з ПрАТ СК «Галицька» на користь позивача підлягають стягненню пеня в сумі 7 298 грн та інфляційні втрати в сумі 2 317 грн за період з 31.11.2018 по 13.02.2019 та пеня в сумі 17 129,87 грн та інфляційні втрати в сумі 2 567,40 грн за період з 14.02.2019 по 14.08.2019 на день звернення до суду з позовом.

Отже, виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з ПрАТ СК «Галицька» на користь позивача 127 312,27 грн (98 000 грн страхового відшкодування + пеня в сумі 7 298 грн та інфляційні втрати в сумі 2 317 грн +пеня в сумі 17 129,87 грн та інфляційні втрати в сумі 2 567,40 грн=127 312,27 грн) у рахунок відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом зазначеної норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди.

У позовній заяві позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь у рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди 184 813,76 грн.

Зазначений розмір майнової шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 позивачем визначено таких чином: 282 148,76 грн, що підтверджується висновком, що міститься Звіті № 6859, складеного 25.06.2018 року СПД « ОСОБА_5 » + 1150 грн (доставка автомобіля на евакуаторі до стоянки) + 1515 грн (вартість за проведення експертного автотоварознавчого дослідження СПД « ОСОБА_5 ») та 15 грн (банківські послуги) (100 000 грн страхове відшкодування) = 184 813,76 грн.

Як встановлено судом і визнається сторонами вартість автомобіля до ДТП становить -282 148,76 грн.

Таким чином, розмір майнової шкоди, яку просить стягнути позивач з ОСОБА_2 , є рівноцінним вартості автомобіля до ДТП.

18.01.2019 року позивач відчужив за договором купівлі-продажу автомобіль Volkswagen Golf, номерний знак НОМЕР_2 , ціна зазначеного транспортного засобу за договором склала - 49000 грн, що підтверджується наданими Регіональним сервісом центр ГСЦ в м. Києві (філія ГСЦ МВС) матеріалами (т.2 а.с.41, 50-51).

Враховуючи, що позивач залишив собі пошкоджений після ДТП автомобіль Volkswagen Golf, номерний знак НОМЕР_2 , та у подальшому продав його залишки на користь іншої особи, що унеможливлює передачу залишків цього майна страховику або заподіювачу шкоди, відповідно, і відшкодування позивачу вартості зазначеного автомобіля на час (до) ДТП.

Проте, як встановлено судом вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Golf», д.н. НОМЕР_2 , що становить 307 008,82 грн перевищує його ринкову вартість до ДТП - 282 148,76 грн.

Згідно з додатком до Звіту №6859, складеного 08.01.2020 року СПД « ОСОБА_5 »,ринкова вартість автомобіля «Volkswagen Golf», д.н. НОМЕР_2 після ДТП складає 137 709, 22 грн (т.1 а.с.185-191).

За змістом ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Представник позивача адвокат Боженко І.Ф. зазначив, що позивач не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, оскільки претендує за наслідками цієї справи на відшкодування лише певної частини (різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП) із урахуванням залишення залишків спірного автомобіля у власному розпорядженні, та що в зв?язку з цим позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 значно зменшуються, про що подав 26.09.2023 рокудо суду пояснення (т.2 а.с. 151-155).

Враховуючи вищезазначене пояснення, суд одночасно звертає увагу на те, що позивач позовних вимог заявлених до ОСОБА_2 у встановленому процесуальним законом порядку не змінював.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 20 жовтня 2021 року в справі №205/1314/16-ц та від 06 грудня 2021 року в справі №757/22936/19-ц.

За таких обставин та виходячи з вищенаведених норм матеріального права, суд дійшов висновку, що стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає 44 439,54 грн (282 148,76 грн (вартість автомобіля до ДТП) - 137 709,22 грн (вартість автомобіля після ДТП) 100 000 грн страхового відшкодування (з яких 2 000 грн сплачено ПрАТ СК «Галицька», а 98 000 грн страхового відшкодування стягнуто рішенням суду) = 44 439,54 грн) у рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Що стосується позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача витрат на евакуацію автомобіля до стоянки в розмірі 1150 грн суд зазначає про таке.

Позивач у позові посилався на те, що поніс витрати на евакуацію автомобіля до стоянки в розмірі 1150 грн, що підтверджується квитанцією № 007214.

Однак, надана позивачем вказана квитанція не може бути прийнята судом як доказ, що підтверджує аргументи позивача щодо понесених ним витрат на евакуацію автомобіля до стоянки, оскільки вона не містить даних про день і час надання відповідних транспортних послуг, кому саме вони надавались та з якою метою, а також даних про платника даних послуг та, що такі витрати були пов?язані з евакуацією пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля позивача (т.1 а.с.100).

Отже, квитанція № 007214 не є належним та допустимим доказом, що підтверджує витрати позивача на евакуацію належного йому автомобіля.

За таких обставин, позовна вимога про стягнення з ОСОБА_2 на його користь позивача витрат на евакуацію автомобіля до стоянки не підлягає задоволенню в зв?язку з її недоведеністю.

Позовна вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

За змістом ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, N 68490/01,§ 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Зважаючи на глибину моральних і душевних страждань позивача, що полягають у порушенні звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою, та пошкодження належного йому майна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача, ступінь вини відповідача, суд вважає, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди є обгрунтованою, при цьому з урахуванням принципу розумності і справедливості суд дійшов висновку, що розмір моральної шкоди складає 5 000 грн.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 5 000 грн.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_2 вартості витрат за експертне автотоварознавче дослідження в сумі 1500 грн та за послуги банку - 15 грн, то суд зазначає, що вказані витрати належать до витрат, пов?язаних з розглядом справи у відповідності з ч.2.ст.133 ЦПК України, які під час ухвалення рішення судом підлягають розподілу між сторонами з іншими судовими витратами відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Щодо позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_2 та ПрАТ СК «Галицька» у солідарному порядку на користь позивача витрат на лікування ОСОБА_14 в розмірі 2 681 грн, суд виходить з наступного.

Надання ОСОБА_4 невідкладної медичної допомоги 11.06.2018 року, медичного обстеження та лікування в зв`язку з чим були понесені витрати на загальну суму 2 681 грн підтверджується наданими позивачем копіями листа Центральної районної лікарні від 24 грудня 2018 р. № 889, рецепту медикаментів невідкладної допомоги:5288 від 11.06.2018 року, магнітно-резонансовою томографією від 14.06.2018 р. та квитанціями витрат на лікування (т.1а.с. 50, 54,109-110, 121).

У страховому Полісі №АМ/0509510 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правової відповідальності ОСОБА_2 власника автомобіля Mitsubishi, номерний знак НОМЕР_1 застрахованої в ПрАТ СК «Галицька» передбачена страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 200 000,00 грн (т.1 а.с. 105).

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ).

Як зазначається позивачем у позовній заяві та вбачається з поданої 31.08.2018 року ним до ПрАТ СК «Галицька» заяви, ОСОБА_1 звертався до страховика про виплату йому страхового відшкодування за шкоду, пов?язану з пошкодженням автомобіля (т.1 а.с.106).

Щодо виплати страхового відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП здоров`ю третій особі - пасажиру ОСОБА_4 , позивач у своїй заяві до ПрАТ СК «Галицька» такого питання не ставив, іншої заяви, крім поданої ним до страховика 31.08.2018 року не подавав.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року в справі №147/66/17 зазначила, що положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика.

Встановивши, що ПрАТ СК «Галицька» уклавши з ОСОБА_13 договір страхування його цивільно-правової відповідальності, взяло на себе обов`язок у межах страхової суми відповідати й за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю третій особі, та позивач про виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП здоров`ю пасажира ОСОБА_4 до страховика не звертався, відтак суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_2 та ПрАТ СК «Галицька» у солідарному порядку на користь позивача витрат на лікування ОСОБА_4 .

Під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат (ст. 264 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.2.ст.133 ЦПК України до витрат, пов?язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Розподіл судових витрат між сторонами здійснюється відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Частиною 1, 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, зокрема, судового збору та витрат на правничу допомогу в даній справі, суд виходить з наступного.

У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку на його користь сплаченого судового збору.

Судом встановлено, що позивач сплатив судовий збір в розмірі 4 216,48 грн (1686,08 +1762,00 + 768,40), що підтверджується квитанціями АТ КБ «ПриватБанк» від 16.08.2019 року, від 16.10.2018 року та від 04.11.2019 року (т.1 а.с.1-2,77).

У зв?язку з тим, що позовні вимоги задоволено частково, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів, судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, розмір задоволених позовних вимог від загальної суми заявлених позовних вимог становить 49,81%, отже сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 4 216,48 грн підлягає відшкодуванню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 2 100,23 грн (з 4 216,48 грн 49,81% = 2 100,23 грн).

Враховуючи, що від заявлених позовних вимог до ПрАТ СК «Галицька» задоволено 98% вимог, а до ОСОБА_2 20,55% отже, суд вважає, що підлягає стягненню з ПрАТ СК «Галицька на користь позивача витрати понесені по оплаті судового збору в розмірі 2 058,22 грн (з 2 100,23 грн 98% = 2058,22 грн), а з ОСОБА_2 на користь позивача витрати понесені по оплаті судового збору в розмірі 42,01 грн (2 100,23 грн - 2 058,22 грн = 42,01 грн).

Крім того, позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 20 000 грн.

На підтвердження надання правової допомоги та понесення позивачем витрат у зв`язку з наданням правової допомоги, суду надано ордер серія АА № 106617 від 01.11.2018 р, на підставі договору про надання правової допомоги №32 від 01.11.2018 р, згідно з яким надання правової допомоги ОСОБА_1 здійснювалось адвокатом Казакевичем С.В. та квитанція до прибуткового ордеру №27 від 01.11.2018 р., видана адвокатом про прийняття від ОСОБА_1 на підставі договору № 32 від 01.11.2018 р - 20 000 грн (т.1, а.с. 76-78).

З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, витрати на правову допомогу покладаються на обидві сторони (позивача та відповідачів) пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що розмір задоволених позовних вимог від загальної суми заявлених позовних вимог становить 49,81%, таким чином суд дійшов висновку, що позивачу підлягає відшкодуванню 9 962 грн (із 20 000 49,81% = 9 962 грн) витрат понесених на правову допомогу, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що від заявлених позовних вимог до ПрАТ СК «Галицька» задоволено 98% вимог, а до ОСОБА_2 20,55% отже, суд вважає, що підлягає стягненню з ПрАТ СК «Галицька на користь позивача витрати понесені на правову допомогу в розмірі 9 762,76 грн (з 9 962 грн 98% = 9 762,76 грн), а з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню 199, 24 грн витрат понесених на правову допомогу ( 9 962 грн - 9 762,76 грн = 199,24 грн).

У позовній заяві позивач також просив стягнути вартість витрат за експертне автотоварознавче дослідження в сумі 1500 грн та за послуги банку - 15 грн, а разом 1515 грн.

На підтвердження понесених витрат за проведення експертного автотоварознавчого дослідження СПД « ОСОБА_5 » позивач надав суду копію квитанції № від 29.06.2018 року, згідно з якою сплачено 1500 грн та 15 грн за послуги банку (т.1а.с.99).

Вказані витрати належать до витрат, пов?язаних з розглядом справи у відповідності з ч.2.ст.133 ЦПК України, та які підлягають розподілу між сторонами з іншими судовими витратами відповідно до ст. 141 ЦПК України.

У зв`язку з тим, що експертне дослідження проводилося з метою встановлення майнової шкоди і вказана шкода стягнута як з ПрАТ СК «Галицька так і з ОСОБА_2 , отже суд вважає, що витрати понесені за проведення експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 1515 грн підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача, по 757,50 грн з кожного (1515 грн : 2 =757,50 грн).

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 16, 22, 23, 625, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України, статтями 12, 13, 76-79, 81, 82, 44, 133, 247, 258, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства страхова компанія «Галицька», третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства страхова компанія «Галицька» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди - 127 312,27 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 44 439,54 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства страхова компанія «Галицька» на користь ОСОБА_1 витрати понесені по оплаті судового збору в розмірі 2 058,22 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати понесені по оплаті судового збору в розмірі 42,01 грн.

Стягнути з приватного акціонерного товариства страхова компанія «Галицька» на користь ОСОБА_1 витрати понесені на правову допомогу в розмірі 9 762,76 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати понесені на правову допомогу в розмірі 199,24 грн.

Стягнути з приватного акціонерного товариства страхова компанія «Галицька» на користь ОСОБА_1 витрати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі в розмірі 757,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі в розмірі 757,50 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , Ідентифікаційний код (РНОКПП): НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , Ідентифікаційний код (РНОКПП): НОМЕР_6 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2

Відповідач: приватне акціонерне товариство страхова компанія «Галицька» КОД , адреса: 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, буд. 22

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко