РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Лутай А.М.,

за участю секретаря судового засідання - Жолоб К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ

Позивачка ОСОБА_1 02.05.2023 року звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно, який обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний брат ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилась спадщина за законом на все належне йому майно, а саме, на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 . На день смерті брата позивачка була зарестрована з останнім, а отже є такою, що фактично прийняла спадщину. Окрім позивачки спадкоємцем першої черги є відповідач ОСОБА_2 , однак останній на день смерті батька не проживав і не був зареєстрований з ним. У встановлений законом строк заяви до нотаріальної контори не подав, а отже є таким, що не прийняв спадщину.

Зазначає, що звернувшись до нотаріуса отримала відмову в прийнятті спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану квартиру у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують родинні стосунки з спадкодавцем ОСОБА_3 , а також правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Просить встановити факт родинних відносин, а саме, що вона - ОСОБА_1 , є рідною сестрою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 .

Ухвалою судді від 05.05.2023 на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 07.08.2023 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.

У судове засідання позивачка не з`явилася, однак представник позивачки подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки, позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату,час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не надав, заяв та клопотань від нього не надходило.

Суд, згідно ст.280 ЦПК України, з урахуванням міркування представника позивачки, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи те, що учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Дослідивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, суд зазначає таке.

Перелік фактів, які підлягають встановленню судом викладений в ч.1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 7 вказаною постанови передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Згідно листа Верховного суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

До заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану (далі - РАЦС) про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 - рідний брат позивачки.

Вказані обставини підтверджується письмовими матеріалами справи, зокрема: копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис №38, копію свідоцтва про народження позивачки серії НОМЕР_2 та копією свідоцтва про її одруження серії НОМЕР_3 , інформацією про народження померлого ОСОБА_3 , наданою Володимирським відділом ДРАЦС у Володимирському районі Волинської області, а також письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 , яка підтвердила той факт, що позивачка є рідною сестрою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проте, постановою приватного нотаріуса Володимирського районного нотаріального округу Волинської області Гордійчука І.Б. від 25.10.2022№60/01-16 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно ОСОБА_3 через відсутність документів про родинні стосунки із спадкодавцем та правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Приймаючи до уваги підтвердження обставин існування родинних відносин між позивачкою ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_3 , а також те, що встановлення юридичного факту має значення для охорони прав та інтересів позивачки, оскільки остання позбавлена можливості у позасудовому порядку встановити вказаний факт з метою оформлення спадкових прав, суд дійшов висновку про необхідність встановити факт того, що позивачка ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_3 , задовольнивши її позовні вимоги в цій частині.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218, ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається спадщина, до складу якої входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається з права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житло від 23.04.2008.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. (ч.1 ст.1262 ЦК України).

Такими чином позивачка є спадкоємцем за законом другої черги після смерті брата ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.ч. 1, 3 , 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Позивачка прийняла спадщину після смерті свого брата, оскільки проживала разом з ним на час відкриття спадщини, що підтверджується копією технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 .

Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 у визначений законом спосіб, відсутні

Отже, за наданими відомостями позивачка є єдиним спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України).

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року).

Верховний Суд України у постанові Пленуму № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.23 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки позивачка є спадкоємицею за законом вищевказаного спадкового майна, однак не може оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку, тому її права підлягають захисту в судовому порядку шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно.

Оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивачки є обґрунтованими, доведеними, законними, а тому позов необхідно задовольнити.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 89, 265, 280, 281, 282, 315, 319 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1216-1218, 1220, 1270, 1272, 1297 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_4 , є рідною сестрою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_4 , право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий А.М. Лутай