Справа № 489/2829/17
Провадження №6/489/152/23
У Х В А Л А

16 жовтня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Назаровою С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві заяву Акціонерного товариства «Сенс Банк» про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

встановив.

Заявник звернувся до суду з заявою, якою просить замінити сторону стягувача з ПАТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника АТ «Сенс Банк» у виконавчих листів по цивільній справі № 489/2829/17 та поновити строк для пред`явлення виконавчого листа по справі № 489/2829/17 до примусового виконання. Посилаючись на те, що Ленінським районним судом м. Миколаєва видано виконавчі листи № 489/2829/17 від 25.01.2019 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по договору кредиту № 640/179-К179 від 19.04.2007 у розмірі 70571,95 доларів США та судового збору у розмірі 33496,29 грн. 10 вересня 2019 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа банк». АТ «Альфа банк» прийняло рішення про зміну свого найменування з АТ «Альфа банк» на АТ «Сенс банк», державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу була проведена 30.11.2022. Строк пред`явлення виконавчих листів по зазначеній справі сплинув 10.01.2022. У зв`язку з запровадженням обмежувальних заходів щодо протидії поширенню короно вірусу Covid-19, призвели до того, що співробітники АТ «Сенс банк» тривалий час працювали в режимі дистанційної роботи. Саме тому в даний період виникли певні труднощі з обробленням справ, а також обміном між відповідальними особами інформацією та документами щодо яких повинні бути прийняті термінові заходи. Вважає, що причини пропуску строків для подачі виконавчих листів до виконання є поважними.

Сторони у судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає розгляду справи по суті у відповідності до приписів статті 442 ЦПК України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12.11.2018, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», заборгованість за договором кредиту №640/179-К179 від 19.04.2007 року в розмірі 70571,95 (сімдесят тисяч п`ятсот сімдесят один долар дев`яносто п`ять центів) доларів США, яка складається із: 31140,22 доларів США сума заборгованості за кредитом, 39431,73 доларів США сума заборгованості за відсотками. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судовий збір у розмірі 33496 гривен 29 копійок (тридцять три тисячі чотириста дев`яносто шість гривен двадцять дев`ять копійок), з кожного по 16748 гривен 14 копійок.

25 січня 2019 року Ленінським районним судом м. Миколаєва по вищевказаній справі видано виконавчі листи.

Судом встановлено, що відповідно до рішення єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, протоколу загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» №4/2019 від 15 жовтня 2019 року, Передавального акту від 11 жовтня 2019 року та Статуту АТ «Альфа-Банк» (нова назва АТ «Сенс Банк») - наявний перехід матеріальних прав та обов`язків від АТ «Укрсоцбанк» до АТ «Альфа-Банк» (нова назва АТ «Сенс Банк»).

Таким чином, АТ «Сенс Банк» набуло право грошової вимоги за виконавчим листом №2-307/2008 відносно боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо заборгованості за кредитним договором №640/179-К179 від 19.04.2007, у загальному розмірі в розмірі 70571,95 (сімдесят тисяч п`ятсот сімдесят один долар дев`яносто п`ять центів) доларів США та судових витрат у загальному розмірі 33496 гривен 29 копійок (тридцять три тисячі чотириста дев`яносто шість гривен двадцять дев`ять копійок).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). А підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно статті 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1, 2 частини 1 статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Частинами 1, 2, 5 статті 442 ЦПК України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Аналіз наведених норм права, дає підстави дійти висновку, що процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з вибуттям правопопередника після постановлення щодо нього судового рішення i заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, у тому числі й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки, або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Згідно Правової позиції, висловленої Верховним судом України в постанові від 20.11.2013 року (справа №6-122 цс 13), виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав , у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

При цьому, по своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії виконання судового рішення.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

В зв`язку з вищезазначеним, суд дійшов висновку, що заміна сторони виконавчого провадження може мати місце не лише в тому випадку, якщо існує відкрите виконавче провадження, а і в тому випадку коли відступлено право вимоги особою яка не є стороною виконавчого провадження, але потенційно є стягувачем за рішенням суду.

З огляду на викладене, з урахуванням наданих доказів по справі, суд вважає за можливе замінити стягувача його правонаступником, а тому заява в частині заміни стягувача підлягає задоволенню.

Щодо вимог про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа по справі № 489/2829/17 до примусового виконання, суд приходить до наступного.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 21 Закону України від 21.04.1999 № 606-XIV «Про виконавче провадження» (в редакції на момент видачі виконавчого листа) виконавчі листи можуть бути пред`явлені протягом трьох років.

Відповідно до статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення.

Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин його пропуску. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто в межах строків, установлених законодавством.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (стаття 18 ЦПК України).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26 червня 2013 року, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Однак, вказані норми Конституції України, а також позиція Європейського суду з прав людини щодо принципу обов`язковості судових рішень не скасовують обов`язку стягувача демонструвати заінтересованість в усіх питаннях, які стосуються заходів відновлення його порушеного права, зокрема і прояву інтересу щодо руху виконання судового рішення.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суддя відповідно до ст. 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання заявник зазначає, що у зв`язку з запровадженням обмежувальних заходів щодо протидії поширенню короно вірусу Covid-19, призвели до того, що співробітники АТ «Сенс банк» тривалий час працювали в режимі дистанційної роботи. Саме тому в даний період виникли певні труднощі з обробленням справ, а також обміном між відповідальними особами інформацією та документами щодо яких повинні бути прийняті термінові заходи. Також заявник вважав, що пунктом 12 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України в редакції Закону України від 30 березня 2020 №540-ХІ перелічені всі статті цього кодексу, які визначають строки позовної давності і всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину зав`язку з поширенням коронавірусної хвороби.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Розділу XII ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Постановою Кабінету міністрів України №211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 р. Кабінетом Міністрів України було встановлено з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України карантин, який неодноразово продовжувався.

Питання про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання процесуально врегульовано як ЦПК України, зокрема ст.433 ЦПК України, так і розділом 11 Закону України «Про виконавче провадження», а саме ст.11-12 даного закону.

Дані норми права є чинними та діють наряду зі ст. ст. 256-268 ЦК України, якими врегульовано поняття позовної давності, її обчислення, перебіг, зупинення, переривання та наслідки спливу, і які є нормами матеріального права.

Зазначені норми права діяли також на час прийняття постанови КМУ «Про запобігання поширенню на території гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Cc " від 11.03.2020 №211 та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 року, яким були внесені зміни у Податковий, Митний, Господарський, Сімейний, Цивільний кодекси України, КЗпП України, КУпАП, Кодексу цивільного захисту України, КАСУ, КПКУ, ГПКУ, ЦПКУ, а також у цілий ряд Законів України, а саме "Про банки і банківську діяльність", "Про зайнятість населення" , "Про освіту", "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям", "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні", "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", "Про політичні партії в Україні", "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", "Про ціни і ціноутворення", "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", "Про цінні папери та фондовий ринок", "Про інститути спільного інвестування", "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", "Про кредитні спілки", "Про захист населення від інфекційних хвороб", "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", тощо.

Отже, Законом України від 30.03.2020 року були внесені зміни до ЦПК України шляхом доповнення розділу XII "Прикінцеві положення" пунктом 3 такого змісту: " Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину".

Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України був доповнений, зокрема, пунктом 12 такого змісту: « Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

В той же час законодавець не вважав потрібним вносити зміни до Закону України «Про виконавче провадження», в тому числі і в частині продовження строків пред`явлення виконавчого документа до виконання.

В подальшому законодавець Законом України від 18 червня 2020 року вніс зміни до п. 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, викласти його в такій редакції: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Отже, у цивільно-процесуальному законі встановлена можливість поновлення пропущених строків, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, а не їх автоматичне продовження на строк дії такого карантину.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням наведеного, не наділення суду та органів виконавчої служби повноваженнями автоматичного продовження строків пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з прийняття постанови КМУ «Про запобігання поширенню на території гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Cc» від 11.03.2020 №211, є очевидним.

З наведених підстав суд дійшов висновку, що застосування судом за аналогією закону положень Закону України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», якими розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID- 19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину», як правової підстави для продовження строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, є недопустимим, оскільки процесуальне законодавство та Закон України «Про виконавче провадження» не містить такої підстави для продовження строку, й зазначене не є прогалиною у законодавчому регулюванні, враховуючи відмінність між строком позовної давності та строком пред`явлення виконавчого листа до виконання у їх призначенні для регулювання різних правовідносин.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, а причини пропуску наведені АТ «Сенс Банк» про обмеження встановлені з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 були встановлені тимчасово, будь-яких доказів щодо переведення працівників на дистанційну роботу надано не було, крім того це не є поважною причиною пропуску строку, заявник до вказаної заяви долучає копії виконавчих листів, що свідчить про можливість направлення вказаних виконавчих документів на виконання поштою, так як вказана заява також надіслана до суду поштовим відправленням, а жодних об`єктивних причин не можливості зробити цього не надано.

Крім того, заявнику нічого не заважало звернутися до органів виконавчої влади в електронному вигляді, що передбачено чинним законодавством України.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності.

Разом з тим, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України»).

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» заява № 32053/13 ).

Враховуючі відсутність поважних причин, які стали підставою для пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконанню судом не встановлено, суд приходить до висновку, що у поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 433, 442 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

заяву Акціонерного товариства «Сенс Банк» про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Замінити стягувача у виконавчих листах № 489/2829/17 (провадження № 2/489/280/18), виданому 25 січня 2019 року Ленінським районним судом м. Миколаєва по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на Акціонерне товариство «Сенс банк», .

В задоволенні заяви Акціонерного товариства «Сенс Банк» про поновлення пропущеного строку для його пред`явлення виконавчого документа до виконання по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Повний текст судового рішення складено «16» жовтня 2023 року.

Суддя Н.О. Рум`янцева