Справа № 148/1710/23
Провадження №2/148/584/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.

секретаря Лиженко Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

встановив:

В серпні 2023 позивач звернувся в суд з вказаним вище позовом. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 04.10.2009 між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу в них є двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Спільне життя з відповідачем не склалось, через різні характери, різні погляди на життя, що призводило до виникнення конфліктних ситуацій в сім`ї та сварок. Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 16.08.2022 № 148/962/22 шлюб між ними розірвано. Діти проживають разом матір`ю. Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 28.03.2023 у справі № 148/358/23 з нього стягнуто аліменти на користь відповідачки на утримання дочок в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23.02.2023 і до досягнення дітьми повноліття. На момент призначення аліментів та по сьогоднішній день він є безробітнім, рівень його доходу з моменту призначення аліментів та по сьогоднішній день нижче середнього.

Також з 16.01.2023 він проходить лікування в КНП «Вінницький обласний спеціалізований клінічний диспансер радіаційного захисту населення» з діагнозом хронічний холецистити (фаза загострення). Крім того, йому потрібно проходити стаціонарне лікування 2 рази на рік з метою покращення стану свого здоров`я. Відповідно, призначення ліків поза національним переліком та додаткових обстежень, які не покриваються програмою медичних гарантій здійснюються за власні кошти. З лютого 2023 року та по сьогоднішній день в нього виникла заборгованість по аліментах у розмірі 16 783, 28 грн., що підтверджує факт його незадовільного фінансового становища. Тому з метою уникнення в майбутньому заборгованості по сплаті аліментів позивач просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 3000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судове засідання позивач не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Від нього до суду надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов (а.с. 44-49 ). Вважає, що посилатися на те, що в нього погіршився матеріальний стан позивач не може, адже доказів цього ним не надано. Те, що ОСОБА_1 не працює, амбулаторно лікується та бажає сплачувати аліменти в меншому розмірі, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Крім того зазначила, що хоча позивач не працює офіційно, він в змозі працювати та має неофіційні доходи. Зокрема, він займається вирощуванням та продажем фруктів, ягід. Їй відомо, що в цьому році він придбав автомобіль. Також пояснила, що вона теж хворіє і потребує лікування, а діти ходять на додаткові заняття та гуртки, які вона оплачує. Позивач жодним чином матеріально чи фінансово дітям не допомагає, а тому підстав для зменшення аліментів немає. Просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Вислухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд доходить наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Піщанського районного управління юстиції Вінницької області (а.с. 4) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Виконкомом Юрківської сільської ради тульчинського району Вінницької області (а.с. 9, 10).

З копії рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 16.08.2022 судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 11, 12).

Згідно копії рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 28.03.2023 № 148/358/23 з позивача на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дочок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23.02.2023 і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 21, 22).

Відповідно до постанови Вінницького апеляційного суду від 31.05.2023 вказане вище рішення Тульчинського районного суду Вінницької області залишено без змін (а.с. 23-25).

З копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2874 встановлено, що позивач ОСОБА_1 знаходився у стаціонарі з 03.01.2023 по 16.01.2023, діагноз: хронічний холецистит некам`яний фазі загострення (а.с. 13-15).

Згідно копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2874 позивач ОСОБА_1 знаходився у стаціонарі з 04.08.2023 по 11.08.2023, діагноз: хронічний холецистит в фазі загострення (а.с. 16- 18).

З копії індивідуальних відомостей про застраховану особу, виданих ГУ ПФУ у Вінницькій області м. Тульчин від 18.08.2023 № 1514/0200-0219-13, вбачається, що в Реєстрі застрахований осіб відомості про суми доходу в застрахованої особи ОСОБА_1 наявні за 2011 - 2013 роки (а.с.19).

Згідно копії розрахунку боргу по аліментах №611 від 22.08.2023, наданого державним виконавцем Тульчинського відділу ДВС у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ), вбачається, що по виконавчому провадженні № 72176821 щодо виконання виконавчого листа №148/358/23 від 09.06.2023 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів, заборгованість становить 16783,28 (а.с. 20).

Вирішуючи даний спір, суд виходить із такого.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 вищезазначеної Конвенції, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150,180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною першою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

В частині другій статті 182 СК України зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Погіршення або поліпшення стану здоров`я платника або одержувача аліментів враховується судом як підстава для зміни розміру аліментів.

Свідченням матеріального становища платника аліментів є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

У розумінні статті 81 ЦПК України та статті 192 СК України саме позивачу необхідно доводити обставини змін у матеріальному становищі, сімейному стані, здоров`ї або ж вказати на інші випадки, які унеможливлюють сплату ним аліментів у раніше визначеному розмірі, що виникли після винесення судового рішення, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Доводи позивача про зміну його майнового стану, які є підставою для зміни розміру аліментів, що стягуються на утримання дочок, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

В позовній заяві позивач, як на обставини погіршення свого матеріального стану посилається на те, що він є безробітним і рівень його доходу з моменту призначення аліментів та по сьогоднішній день є нижчим середнього, він хворіє та потребує лікування.

Однак, вказані посилання суд не може розцінити як зміну майнового стану позивача, адже, як вбачається з наявних у справі доказів, ці обставини були відомі ще до ухвалення судового рішення 28.03.2023 про стягнення аліментів на утримання дочок. Також, на переконання суду, не свідчить про погіршення матеріального становища платника аліментів і не може бути підставою для їх зменшення наявність у нього заборгованості по аліментах. Фактично доводи позивача щодо зменшення розміру аліментів зводяться до того, що він не бажає виникнення заборгованості по них в майбутньому. Однак жодних документів на підтвердження факту зміни свого майнового становища у сторону погірнення ним не представлено. Як і доказів зміни сімейного стану.

Крім того, на переконання суду, зменшення аліментів не відповідатиме якнайкращим інтересам дітей, які є предметом основного піклування батьків, може негативно вплинути на належне забезпечення дітей та суперечитиме їх інтересам. Також суд звертає увагу, що, визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання дітей, в своєму рішенні від 28.03.2023 суд виходив з положень ст.ст. 181, 182 СК України та прийняв до уваги, що хоча відповідач офіційно не працює, разом з тим він є працездатною особою, інших утриманців не має, а також врахував, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

З огляду на викладене, виходячи із конкретних обставин справи, враховуючи, що позивачем не представлено доказів реальної зміни його майнового стану в сторону погіршення чи зміни його сімейного стану, внаслідок якого на утриманні позивача з`явились інші утриманці, після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на користь відповідача, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180-182, 192 СК України, ст.ст. 4, 12, 76-81, 89, 95, 141, 247, 259, 263-268, 354 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А. Штифурко