САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1968/23
Провадження №4-с/726/5/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2023 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Мілінчук С. В. з участю секретаря судових засідань Колісник А.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці скаргу адвоката Венерської Ганни Іванівни, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 на рішення та дії старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кашарайло Катерини Сергіївни, заінтересована особа: ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ :

Скаржниця звернулась до суду із скаргою на дії посадової особи державної виконавчої служби в якій просить, поновити їй строк для подачі скарги, визнати постанову про закінчення виконавчого провадження протиправною скасувати її та зобов`язати вчинити певні дії.

На підставі виконавчого листа №2-88, виданого 29.04.2010 року, Вознесенським відділом державно виконавчої служби у Вознесенському районі Миколавської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було відкрито виконавче провадження № 19629867 від 03.06.2010 року.

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , який являвся стягувачем у виконавчому провадженні, помер. Після смерті стягувача, його дружина ОСОБА_1 , як його спадкоємиця за законом, успадкувала все майно свого чоловіка.

Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 23.05.2023 року, було задоволено заяву ОСОБА_1 та замінено стягувача у виконавчому провадженні № 19629867. При розгляді даної заяви судом було встановлено, що виконавчий лист із виконання рішення Садгірського районного суду від 11.02.2010 р. перебуває у Вознесенському ВДВС у Вознесенському районі Миколаївської області без виконання.

Також повідомляє, що скражниця ознайомилась із оскаржуваною постановою та отримала її 09.08.2023 року у відповідь на адвокатський запит в якій зазначається про те, що 01.02.2023 року виконавче провадження закінчено на підставі п.3 ст. 39 ЗУ Про виконавче провадження (у зв`язку із смертю стягувача). Постанова про закінчення виконавчого провадження скражниці не направлялась.Скаржниця звернулась до суду із скаргою на дії посадової особи державної виконавчої служби в якій вказує, що на підставі виконавчого листа №2-88, виданого 29.04.2010 року, Вознесенським відділом державно виконавчої служби у Вознесенському районі Миколавської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було відкрито виконавче провадження № 19629867 від 03.06.2010 року.

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , який є стягувачем у виконавчому провадженні, помер. Після смерті стягувача, його дружина ОСОБА_1 , як його спадкоємиця за законом, успадкувала все майно свого чоловіка.

Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 23.05.2023 року, було задоволено заяву ОСОБА_1 та замінено стягувача у виконавчому провадженні № 19629867. При розгляді даної заяви судом було встановлено, що виконавчий лист із виконання рішення Садгірського районного суду від 11.02.2010 р. перебуває у Вознесенському ВДВС у Вознесенському районі Миколаївської області без виконання.

Також повідомляє, що вона ознайомилась із постановою № 19629867 від 01.02.2023 року про закінчення виконавчого провадження, 09.08.2023 року у відповідь на адвокатський запит. У вказаній постанові зазначається про те, що виконавче провадження закінчено на підставі п.3 ст. 39 ЗУ Про виконавче провадження (у зв`язку із смертю стягувача). Постанова про закінчення виконавчого провадження скражниці не направлялась.

На підставі викладеного, просить суд поновити їй строк для подачі скраги на дії державного виконавця та визнати постанову про закінчення виконавчого провадження № 19629867 від 01.02.2023 року, винесену старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кашарайло Катериною Сергіївною протиправною та скасувати її. Також просить, зобов`язати начальника Першого ВДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Буланчу Ольгу В`ячеславівну поновити виконавче провадження № 19629867.

Представник скаржниці в судове засідання не з`явилась, однак надіслала до суду заяву з проханням скаргу розглянути без їх участі та просить її задовольнити.

Представник державної виконавчої служби та заінтересвана особа у судове засідання не з`явились, про причини неявки в судове засідання не повідомили.

Суд дослідивши матеріали скарги, приходить до висновку про необхідність задоволення скарги, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 11.02.2010 року у справі №2-88/2010р. було задоволено позовну заяву ОСОБА_3 та стягнуто із ОСОБА_4 на його користь заборгованість за договором позики в сумі 95890 грн 00 коп. та судові витрати в розмірі 215 грн. 80 коп.

На підставі виконавчого листа № 2-88, виданого Садгірським районним судом м. Чернівці 29.04.2010 року, Вознесенським відділом державно виконавчої служби у Вознесенському районі Миколавської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було відкрито виконавче провадження № 19629867 від 03.06.2010 року.

09.01.2021 року ОСОБА_3 , який являвся стягувачем у вищезазначеному виконавчому провадженні помер.

В подальшому, ОСОБА_1 , будучи правонаступником прав та обов`язків свого чоловіка ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження. Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 23.05.2023 року, заяву було задоволено та замінено стягувача у виконавчому проваджені № 19629867. Однак, при розгляді заяви суд встановив, що виконавчий лист із виконання рішення суду від 11.02.2010 р. перебуває у державній виконавчй службі без виконання.

Так, адвокатом Венерською Г.І. з метою перевірки виконання ухвали суду про заміну сторони виконавчого провадження було направлено адвокатський запит на адресу державної виконавчої служби. У відповідь на адвокатський запит 09.08.2023 року електронною поштою від державної виконавчої служби отримано листа в якому зазначається про те, що 01.02.2023 року виконавче провадження закінчено на підставі п.3 ст. 39 ЗУ Про виконавче провадження.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 ознайомилась із постановою № 19629867 від 01.02.2023 р. та отримала її лише 09.08.2023 року у відповідь на адвокатський запит, адвоката Венерської Г.І. Постанова про закінчення виконавчого провадження скражниці не направлялась.

Згідно, ч.1 ст.449 ЦПК України встановлено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно ч. 1 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», строки звернення заявника зі скаргою до суду є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Як вбачається з матеріалів дослідженого судом виконавчого провадження, у ньому відсутні відомості про вручення стягувачу ОСОБА_5 копії оскаржуваної постанови про закриття виконавчого провадження від 01.02.2023 року, а отже суду не надано доказів того, що останньому було відомо про її існування до настання обставин, на які скаржник посилається у поданій до суду скарзі.

У пункті 41 рішення Європейського суду з прав людини (даліЄСПЛ) від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» за заявою № 3236/03 зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що у даній справі наявні підстави для поновлення строку на оскарження постанови державного виконавця, як такого, що був пропущений з поважних причин, що були об`єктивними та не залежали від волевиявлення особи та пов`язані з її необізнаністю про існування оскаржуваної постанови.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників порушено їхні права чи свободи.

Як вбачається із поданої до суду скарги, скаржниця, яка являється правонаступницею стягувача у даному виконавчому провадженні, вважає, що її права були порушені, оскільки винесена державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження було передчасним.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 рокуу справі № 916/617/17, містяться висновки про те, що ч.1 ст. 18 ЗУ Про виконавче провадження передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЗУ Про виконавче провадження та п.6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Згідно з абзацом другим пункту 1 розділу II Інструкції з організації примусового виконання рішень, виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Відповідно до пунктів 12, 13 розділу II Інструкції з організації примусового виконання рішень у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувачу чи до суду.

Як було встановлено вище, ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 23.05.2023 року було задоволено заяву ОСОБА_1 та замінено стагувача у виконавчому провадженні № 19629867, однак на даний час відсутня можливість здійснити заміну сторони виконавчого провадження у зв`язку із тим, що виконавче провадження було закінчено на підставі п.3 ст.39 ЗУ Про виконавче провадження, про що була винесена постанова від 01.02.2023 року. Дана постанова на адресу ОСОБА_1 , як правонаступниці стягувача не направлялась.

На підставі ч.1 ст.28 ЗУ Про виконавче провадження копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Суд встановив, що приватним нотаріусом Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Мартинюк С.А., на адресу Вознесенського ВДВС у Вознесенському районі Миколаївської області було направлено лист вих. № 74/01-16 від 04.10.2022 року, в якому просить повідомити про наявність рахунків, сум коштів, які знаходяться на рахунках, ОСОБА_3 для оформлення спадвоих справ. Дана обставина свідчить про те що державному виконавцю було відомо, про те, що було заведено спадкову справу, а тому винесена постанова від 01.02.2023 року про закінчення виконавчого провадження є передчасною.

Пунктом 3 ч.1 та ч. 2 ст. 39 ЗУ Про виконавче провадження передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Отримавши дані про смерть фізичної особи - сторони виконавчого провадження, виконавець має отримати підтвердження чи спростування таких даних, звернувшись відповідно до п. 3 ч. 3 ст.18 Про виконавче провадження із запитом до органу державної реєстрації актів цивільного стану згідно з компетенцією останнього, визначеною ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Після отримання даних про смерть сторони виконавчого провадження виконавець має звернутися до компетентних органів/осіб для отримання відомостей про заведення спадкової справи, видачу свідоцтва про право на спадщину. Це дасть змогу виконавцеві з`ясувати, які особи, як спадкоємці померлої сторони виконавчого провадження, зверталися за отриманням спадщини та що саме вони успадкували згідно зі свідоцтвом про право на спадщину.

Отже, виконавець, установивши на підставі відповідних доказів факт смерті фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має вчинити дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну такої сторони її спадкоємцями, та надалі за заявою сторони звернутися до суду з відповідним поданням про заміну сторони виконавчого провадження.

Смерть, оголошення померлою або визнання безвісно відсутньою фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має виступати підставою для його закінчення, лише коли виконання обов`язків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Якщо ж виконавче провадження було закінчене виконавцем, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника, і виконавець при цьому не врахував відповідні вимоги чинного законодавства щодо можливого правонаступництва боржника, постанову про закінчення виконавчого провадження можна оскаржити в судовому порядку. У разі задоволення скарги можна вирішувати питання щодо заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника.

Як зазначалось вище, постановою старшого державного виконавця Вознесенського ВДВС у Вознесенському районі Миколаївської області, Кашарайло К.С. від 01.02 2023 року виконавче провадження № 19629867 закінчено на підставі пункту 3 частини першої статті 39, статті 40 ЗУ Про виконавче провадження - у зв`язку із смертю боржника.

У направлених суду матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості, щодо встановлення державним виконавцем кола спадкоємців померлого боржника на виконання вимог ЗУ Про виконавче провадження.

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи викладене те, що державний виконавець, після отримання інформації про смерть стягувача не виконав своїх обов`язків передбачених ЗУ Про виконавче провадження та Інструкції з організації примусового виконання рішень, суд приходить до висновку, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 01.02.2023 року була передчасною, а тому підлягає скасуванню.

Також, з урахуванням наведеного є підстави зобов`язати начальника Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Буланчу Ольгу В`ячеславівну поновити виконавче провадження №19629867.

Відповідно до частини першої, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 452 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

У пунктах 44, 47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновок, що «саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності».

На підтвердження витрат на правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом її скарги надано ордер від 05.05.2023 року, звіт (акт) про надані послуги у зв`язку із розглядом скарги від 21.08.2023 року, а тому суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення понесених судових витрат, у зв`язку із розглядом скарги, підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень від 02.04.2012 року № 512/5, ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 127, 133, 447, 449, 451, 452, 260 ЦПК України,-

УХВАЛИВ :

Скаргу адвоката Венерської Ганни Іванівни, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною постанову про закінчення виконавчого провадження № 19629867 від 01.02.2023 року, винесену старшим державним виконавцем Прешого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кащарайло Катериною Сергіївною та скасувати її.

Зобов`язати начальника Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Буланчу Ольгу В`ячеславівну поновити виконавче провадження №19629867.

Стягнути з Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, адреса: 56500, Миколаївська обл., Вознесенський р-н, м. Вознесенськ, вул. Пушкінська, 15) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) понесені судові витрати, у розмірі 5360 грн. 00 коп.

Ухвала може бути оскаржено до Чернівецького Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя С. В. Мілінчук