Справа № 279/5636/23
Провадження 2/279/1559/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2023 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого-судді Коваленко В.П.,

за участю секретаря Лепесевицька В.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження в підготовчому судовому засіданні в м. Коростені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Ушомирської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 ,в інтересах якої діє ОСОБА_2 , звернулась в суд з даним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина за законом у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 .

Зазначила, що після смерті чоловіка вона звернулась до нотаріуса за заявою про прийняття спадщини, однак оформити спадщину виявилось неможливим через відсутність правовстановлюючих документів.

В судове засідання позивач не з`явилась, представник позивача надав заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача Ушомирської сільської ради в засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутності.

За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних матеріалів та без фіксації технічними засобами , відповідно до вимог ст.ст. 191ч.2, 247 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст.200ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення даного позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Рудня - Ушомирська Коростенського району Житомирської області помер ОСОБА_3 ( копія свідоцтва про смерть НОМЕР_1 ( а.с. 11 ) .

Згідно до довідки № 328 від 15.03.2023 , виданої виконкомом Ушомирською сільською радою Коростенського району Житомирської області, слідує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно запису в погосподарській книзі №3 за 2016 -2023 роки, особовий рахунок 22:0001-1 належить житловий будинок за адресою : АДРЕСА_1 Загальна площа житлового будинку 76,4 кв.м, житлова площа 43,7 кв.м. Рік забудови.1991. Земельна ділянка біля житлового будинку не приватизована. ( а.с. 13 )

Згідно до довідки № 805 від 13.07.2023 року, виданої виконкомом Ушомирської

сільською радою Коростенського району Житомирської області, слідує, про те , що

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно запису в погосподарській книзі №3 за 2016 -2023 роки, особовий рахунок 22:0001-1, постійно проживав та був зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 .Разом з ним постійно проживали зареєстрованими:

1.Дружина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ( а.с. 14 )

Згідно довідки № 294 від 29.05.2023 року, виданої « Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради», про те, що державна реєстрація права власності КП « Коростенське МБТІ» житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , станом на 29.12.2012 року не проводилась. ( а.с. 16 )

Відповідно до положень ст. 100, 101 ЦК УРСР 1963 року, громадяни могли мати у власності житловий будинок, причому глава 10 Особиста власність цього ж кодексу не повязувала наявність такого права з його обовязковою державною реєстрацією.

На час набуття права власності спадкодавцем на спірний будинок державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими як Інструкція про прядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, а підстави набуття права власності на таке майно визначались ст.ст.100,101 ЦК УРСР. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 04.01.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Отже, після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку в АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивач звернулась до приватного нотаріуса Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області Левківської Г.С. із заявою про прийняття спадщини, де відкрито спадкову справу № 133/2023. Проте, нотаріус обґрунтовано відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. ( лист відома а.с. 25)

Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до ч.1ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме

майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації,

передбаченої цим Законом, за таких умов : якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Відтак, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання права власності в порядку спадкування є такими, що підлягають до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 200, 247,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 392,1216-1218, 1261,1268,1297 ЦК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно у вигляді : житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , що залишився після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: Коваленко В.П.