"11" жовтня 2023 р. м.Київ
Дніпровський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - Коваленко І.В.,
при секретарі - Назаровій І.В.,
представник позивача - адвокат Могилян Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЙТ ШАРКС ГРУП», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Головне управління Держпродживслужби про звернення стягнення на заставне майно, -
10 жовтня 2022 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЙТ ШАРКС ГРУПП», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Головне управління Держпродживслужби про звернення стягнення на заставне майно, яка в порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Коваленко І.В.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 серпня 2021 року між ОСОБА_2 (надалі - Відповідач-1) та ОСОБА_1 (надалі - Позивач) був укладений Договір позики № 1908-1(надалі - Договір). Згідно з умовами Договору, Позивач надав Відповідачу-1 позику в сумі 1 518 480.00 грн., що на момент укладення договору було еквівалентно сумі 57 000.00 доларів США (далі Сума позики), а позичальник зобов`язувався повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. У разі якщо на день повернення позики (або її відповідної частини) валютний курс зміниться, сума, що підлягає поверненню у гривнях, визначається за офіційним курсом валюти НБУ на день повернення позики (або її відповідної частини). Відповідно до п.2.1. Договору підтвердженням отримання позики Позичальником є Акт приймання-передачі грошових коштів підписаний сторонами.
Крім того, 21 вересня 2021 року між Відповідачем-1 та Позивачем був укладений Договір позики № 2109-1, за умовами якого Позивач надав Відповідачу-1 позику в сумі З 444 300.00 грн.(три мільйони чотириста сорок чотири тисячі триста гривень 00 копійок), що на момент укладення договору дорівнює еквіваленту суми 129 000.00 доларам США, а Відповідач-1 зобов`язувався повернути Позивачу таку ж сумі грошових коштів. У разі якщо на день повернення позики (або її відповідної частини) валютний курс зміниться, сума, що підлягає поверненню у гривнях. Визначається за офіційним курсом валюти НБУ на день повернення позики( або її відповідної частини). 21 вересня 2021 року Позивач та Відповідач підписали акт прийому-передачі грошових коштів по договору позики № 2109-1 від 21.09.2021 року відповідно до якого Позикодавець передає, а Позичальник приймає грошові кошти у розмірі 3 444 300.00 грн. Відповідно до п.3.1. Договору, Позика повертається у національній валюті України - гривні, що еквівалентно курсу долара США на момент повернення позики, частинами відповідно до графіку платежів: 21 грудня 2021 року -7 250,00 доларів США; 21 березня 2022 року 7 250,00 доларів США; 21 червня 2022 року 7 250,00 доларів США; 21 вересня 2022 року -107 250,00 доларів США. Пунктом 3.2. Договору, Відповідач-1 зобов`язався повністю повернути суму позики Позивачу виключно до 21 вересня 2022 року. За порушення строків повернення позики, Відповідач-1 зобов`язався сплатити Позикодавцю пеню в розмірі 1% від суми неповернутої частини позики або всієї суми позики за кожний день такого прострочення, що передбачено п. 4.1. договору. З метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором позики № 2109-1, 21.09.2021 року між Відповідачем-2 та Позивачем було укладено Договір Застави рухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоменко В.В., за умовами п. 1.1 якого Відповідач-2 зобов`язався повернути на умовах договору Позики Позивачу отриману позику в розмірі 3 444 300.00 грн., що на момент укладення договору дорівнювало еквівалентно суми 129 000.00 доларів США, з кінцевим терміном повернення боргових зобов`язань включно до 21 вересня 2022 року, сплатити штрафи, пеню, комісії у розмірах і випадках передбачених Договором Позики та Договором Застави. Відповідно до п.2.1. договору застави з метою забезпечення виконання зобов`язань по Договору Позики Відповідач-2 передає у заставу транспортні засоби: Комбайн зернозбиральний марки John DEERE 9770 STS, 2010 року випуску, заводський № НОМЕР_4 , двигун № НОМЕР_5 , Реєстраційний номер НОМЕР_6 , що належить Відповідачу-2 на підставі Свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_7 , виданого ТУ Держпродспоживчою службою в м. Києві 04 червня 2021 року, та Договору купівлі-продажу № 26/02/2021/1 від 26 лютого 2021 року; Міні-навантажувач марки BOBCAT S250, 2007 року випуску. Заводський № НОМЕР_8 , двигун № НОМЕР_9 -T-7C1962, що належить Відповідачу-2 на підставі Свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_10 , виданого ТУ Держпродспоживчою службою в м. Києві 23 грудня 2020 року, реєстраційний номер НОМЕР_11 та Договору купівлі-продажу № 03-01.10 від 01 жовтня 2020 року; Жатку OHN DEERE 630F 2004 серійний номер H0063F705951, що належить Відповідачу-2 на підставі Договору купівлі-продажу № 2020-3054 від 18 липня 2020 року. Відповідно до п.4.1. Договору застави-2 Позивач набуває право звернути стягнення на предмет застави у разі не виконання або неналежного виконання Вілповідачем-2 умов Договору позики або Договору Застави. Пунктом п.4.2. передбачено, що Позивач набуває права стягнення заборгованості за рахунок Предмету застави у випадках якщо позика забезпечена заставою не буде погашена у встановлені договором строки. П.4.3. звернення стягнення на предмет Застави та його реалізація здійснюється на розсуд Заставодержателя одним з наступних способів: за рішенням суду, в порядку встановленому законодавством України; на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом передачі Предмета застави у власність Заставодержателя в рахунок виконання Боржником вимог Заставодержателя; шляхом продажу Заставодержателем Предмету заставиш ляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем на публічних торгах; в позасудовому порядку відповідно до ст..24.26.27 закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень; іншим способом. Що не суперечить чинному Законодавству.
21.09.2021 року між Відповідачем-2 та Позивачем було укладено Договір про внесення змін до Договору застави рухомого майна посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоменко В.В. за реєстровим номером №1002, та у зв`язку з виявленою технічною помилкою у назві предмета обтяження та помилки у назві правовстановлюючого документа до нього Сторони узгодили та внесли зміни до розділу 2. «ПРЕДМЕТ ЗАСТАВИ» Договору застави.
21 вересня 2021 року зареєстровано обтяження Договором застави, об`єктом обтяження є Комбайн зернозбиральний марки John DEERE 9770 STS, 2010 року випуску, заводський № НОМЕР_4 , двигун № НОМЕР_5 , Реєстраційний номер НОМЕР_6 , Міні- навантажувач марки BOBCAT S250, 2007 року випуску. Заводський № НОМЕР_8 , номер державної реєстрації НОМЕР_6 , Жатку JOHN DEERE 630F 2004 серійний номер НОМЕР_12 , що належить Товариству на підставі Контракту купівлі-продажу транспортного засобу № 2020-3054.
05 січня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоменко В.В. зареєстровано звернення стягнення до реєстраційного запису Державного реєстру обтяжень рухомого майна 29318568, документ підстава повідомлення від 04.01.2022 року ОСОБА_3 , а також зареєстровано звернення стягнення до реєстраційного запису Державного реєстру обтяжень рухомого майна 29214612, документ підстава повідомлення від 05.01.2022 року ОСОБА_3
Головним управлінням Держпродспоживслужби м. Києва Позивачу надано письмову відмову щодо реєстрації машин з посиланням на Порядок відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньою - будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2009 року №694.
31.10.2022 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження, із проведенням підготовчого засідання. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.
У встановлений судом строк відповідачі відзив на позов не подали. Ухвалу про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками, що направлялися за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача-1 та за місцезнаходженням відповідача-2, відповідачі не отримали, про що свідчать конверти, які повернулись до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою».
25.05.2023 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва постановлено закрити підготовче провадження по справі та призначити справу до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечували.
Відповідачі ОСОБА_2 та уповноважений представник ТОВ «ВАЙТ ШАРКС ГРУПП» у судове засідання не з`явились, про день, час та місце судового засідання неодноразово повідомлялись шляхом направлення судових повісток за адресою місця реєстрації відповідача-1 та адресою місцезнаходження відповідача-2.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Головне управління Держпродживслужбипро день, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про отримання представником судової повістки про виклик до суду, про причини неявки суд не повідомила.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.
Судом встановлено, що 19 серпня 2021 року між відповідачем-1 ОСОБА_2 , як Позичальником, та позивачем ОСОБА_1 , як Позикодавцем, був укладений Договір позики № 1908-1.
Під предметом даного договору сторони визначили, що Позикодавець передає Позичальнику позику в сумі 1 518 480,00 грн. (один мільйон п`ятсот вісімнадцять тисяч чотириста вісімдесят гривень 00 копійок), що на момент укладення договору дорівнює еквіваленту суми 57 000.00 (п`ятдесяти семи тисячам доларам США 00 центів) доларам США (за курсом долара США на момент укладення договору - 26,64 грн./$) (далі Сума позики), а позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. У разі якщо на день повернення позики (або її відповідної частини) валютний курс зміниться, сума, що підлягає поверненню у гривнях, визначається за офіційним курсом валюти НБУ на день повернення позики ( або її відповідної частини).
Відповідно до п.2.1. Договору № 1908-1 від 19.08.2021 року підтвердженням отримання позики Позичальником є Акт приймання-передачі грошових коштів підписаний сторонами.
19 серпня 2021 року між Позивачем та Відповідачем-1 було підписано акт прийому-передачі грошових коштів по договору позики № 1908-1 від 19.08.2021 року, відповідно до якого Позикодавець передає, а Позичальник приймає грошові кошти у розмірі 1 518 480.00 грн. (один мільйон п`ятсот вісімнадцять тисяч чотириста вісімдесят гривень 00 копійок), що на момент укладення договору дорівнює еквіваленту суми 57 000.00 (п`ятдесяти семи тисячам доларам США 00 центів) доларам США (за курсом долара США на момент укладення договору-26.64 грн./ $ ( далі Сума позики).
У пункті.3.1. Договору № 1908-1 від 19.08.2021 року сторони погодили, що Позика повертається у національній валюті України - гривні, що еквівалентно курсу долара США на момент повернення позики, частинами відповідно до графіку: 15 лютого 2022 року -57 000.00 ( п`ятдесят сім тисяч доларів США 00 центів).
Згідно п.3.2. Договору № 1908-1 від 19.08.2021 року, Позичальник зобов`язується повністю повернути суму позики Позикодавцю виключно до 15 лютого 2022 року.
За порушення строків повернення позики, Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю пеню в розмірі 1% від суми неповернутої частини позики або всієї суми позики за кожний день такого прострочення, що передбачено п. 4.1. договору.
У відповідності з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
З метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором позики № 1908-і від 19.08.2021 року між Відповідачем-2 Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАЙТ ШАРКС ГРУПП» та позивачем ОСОБА_1 було укладено Договір Застави транспортних засобів, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоменко В.В., за умовами якого Відповідач-2 зобов`язався повернути на умовах договору Позики Позичальнику отриману позику в розмірі 1 518 480.00 грн., з кінцевим терміном повернення боргових зобов`язань включно до 15 лютого 2022 року, сплатити штрафи, пеню, комісії у розмірах і випадках передбачених Договором Позики та Договором Застави.
Пунктом 4.6 договору Застави сторони погодили, що підписанням Договору Застави Заставодавець надає свою згоду на перехід права власності на предмет застави до Заставодержателя за власним одноособовим письмовим рішенням Заставодержателя, у випадку набуття права звернення стягнення на предмет застави та відмови Заставодержателя від права на відчуження предмета застави. Право власності переходить з дня прийняття ним письмового рішення про придбання предмета застави у власність.
19 серпня 2021 року приватним нотаріусом Хоменко В.В. зареєстровано обтяження заставу рухомого майна в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується витягом № 74470713 від 19 серпня 2021 року.
Крім того, 21 вересня 2021 року між відповідачем-1 ОСОБА_2 , як Позичальником, та позивачем ОСОБА_1 , як Позикодавцем, був укладений Договір позики №2109-1.
Під предметом даного договору сторони визначили, що Позикодавець передає Позичальнику позику в сумі 3 444 300.00 грн.(три мільйони чотириста сорок чотири тисячі триста гривень 00 копійок), що на момент укладення договору дорівнює еквіваленту суми 129 000.00 доларам США, а Відповідач-1 зобов`язувався повернути Позивачу таку ж сумі грошових коштів. У разі якщо на день повернення позики (або її відповідної частини) валютний курс зміниться, сума, що підлягає поверненню у гривнях. Визначається за офіційним курсом валюти НБУ на день повернення позики (або її відповідної частини).
Відповідно до п.2.1. Договору №2109-1 від 21.09.2021 року підтвердженням отримання позики Позичальником є Акт приймання-передачі грошових коштів підписаний сторонами.
21 вересня 2021 року Позивач та Відповідач підписали акт прийому-передачі грошових коштів по договору позики № 2109-1 від 21.09.2021 року, відповідно до якого Позикодавець передав, а Позичальник прийняв грошові кошти у розмірі 3 444 300,00 грн. (три мільйони чотириста сорок чотири тисячі триста тисяч гривень 00 копійок), що на момент укладення договору дорівнює еквіваленту суми 129 000.00 (сто двадцять дев`ять тисяч доларів США 00 центів) доларам США (за курсом долара США на момент укладення договору - 26,70 грн/$ (далі Сума позики).
Пунктом 3.1. Договору №2109-1 від 21.09.2021 року сторони передбачили, що Позика повертається у національній валюті України - гривні, що еквівалентно курсу долара США на момент повернення позики, частинами відповідно до графіку платежів: 21 грудня 2021 року -7 250,00 доларів США; 21 березня 2022 року 7 250,00 доларів США; 21 червня 2022 року 7 250,00 доларів США; 21 вересня 2022 року -107 250,00 доларів США.
Згідно пункту 3.2. Договору №2109-1 від 21.09.2021 року, Відповідач-1 зобов`язався повністю повернути суму позики Позивачу виключно до 21 вересня 2022 року.
За порушення строків повернення позики, Відповідач-1 зобов`язався сплатити Позивачу пеню в розмірі 1% від суми неповернутої частини позики або всієї суми позики за кожний день такого прострочення, що передбачено п. 4.1. договору.
З метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором позики № 2109-1 від 21.09.2021 року між Відповідачем-2 та Позивачем було укладено Договір Застави рухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоменко В.В., за умовами п. 1.1 якого Відповідач-2 зобов`язався повернути на умовах договору Позики Позивачу отриману позику в розмірі 3 444 300.00 грн., що на момент укладення договору дорівнювало еквівалентно суми 129 000.00 доларів США, з кінцевим терміном повернення боргових зобов`язань включно до 21 вересня 2022 року, сплатити штрафи, пеню, комісії у розмірах і випадках передбачених Договором Позики та Договором Застави.
Відповідно до п.2.1. Договору Застави рухомого майна від 21.09.2021 року, з метою забезпечення виконання зобов`язань по Договору Позики Відповідач-2 передав у заставу транспортні засоби: Комбайн зернозбиральний марки John DEERE 9770 STS, 2010 року випуску, заводський № НОМЕР_4 , двигун № НОМЕР_5 , Реєстраційний номер НОМЕР_6 , що належить Відповідачу-2 на підставі Свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_7 , виданого ТУ Держпродспоживчою службою в м. Києві 04 червня 2021 року, та Договору купівлі-продажу № 26/02/2021/1 від 26 лютого 2021 року; Міні-навантажувач марки BOBCAT S250, 2007 року випуску, заводський № НОМЕР_8 , двигун № НОМЕР_9 -T-7C1962, що належить Відповідачу-2 на підставі Свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_10 , виданого ТУ Держпродспоживчою службою в м. Києві 23 грудня 2020 року, реєстраційний номер НОМЕР_11 та Договору купівлі-продажу № 03-01.10 від 01 жовтня 2020 року; Жатку OHN DEERE 630F 2004 серійний номер H0063F705951, що належить Відповідачу-2 на підставі Договору купівлі-продажу № 2020-3054 від 18 липня 2020 року.
Відповідно до п.4.1. Договору Застави рухомого майна від 21.09.2021 року, Позивач, як заставодержатель, набуває право звернути стягнення на предмет застави у разі не виконання або неналежного виконання Відповідачем-2 умов Договору позики або Договору Застави.
Пунктом п.4.2. Договору Застави рухомого майна від 21.09.2021 року передбачено, що Позивач набуває права стягнення заборгованості за рахунок Предмету застави у випадках якщо позика забезпечена заставою не буде погашена у встановлені договором строки.
Згідно пункту 4.3 Договору Застави рухомого майна від 21.09.2021 року, звернення стягнення на предмет Застави та його реалізація здійснюється на розсуд Заставодержателя одним з наступних способів: за рішенням суду, в порядку встановленому законодавством України; на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом передачі Предмета застави у власність Заставодержателя в рахунок виконання Боржником вимог Заставодержателя; шляхом продажу Заставодержателем Предмету заставиш ляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем на публічних торгах; в позасудовому порядку відповідно до ст..24.26.27 закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень; іншим способом. Що не суперечить чинному Законодавству.
21.09.2021 року між Відповідачем-2 та Позивачем було укладено Договір про внесення змін до Договору застави рухомого майна посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоменко В.В. за реєстровим номером №1002, та у зв`язку з виявленою технічною помилкою у назві предмета обтяження та помилки у назві правовстановлюючого документа до нього Сторони узгодили та внесли зміни до розділу 2. «ПРЕДМЕТ ЗАСТАВИ» Договору застави.
У зв`язку з виявленою технічною помилкою у назві предмета обтяження та помилки у назві правовстановлюючого документа до нього Сторони узгодили внеси зміни до розділу 2. «ПРЕДМЕТ ЗАСТАВИ» Договору застави пункт 2.1. у наступній редакції:
«2.1. З метою забезпечення виконання зобов`язань по Договору Позики Заставодавець/Майновий поручитель передає у заставу Заставодержателю транспортні засоби та рухоме майно далі по тексту - «Предмет застави»:
- Комбайн зернозбиральний марки John DEERE 9770 STS, 2010 року випуску, заводський № НОМЕР_4 , двигун № НОМЕР_5 , Реєстраційний номер НОМЕР_6 , що належить Товариству на підставі Свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_7 , виданий ТУ Держпродспоживчою службою в м. Києві 04 червня 2021 року, та Договору купівлі-продажу№ 26/02/2021/1 від 26 лютого 2021 року.
- Міні-навантажувач марки BOBCAT S250, 2007 року випуску. Заводський № НОМЕР_8 , двигун № НОМЕР_9 -T-7C1962, що належить Товариству на підставі Свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_13 , виданий ТУ Держпродспоживчою службою в м. Києві 23 грудня 2020 року, реєстраційний номер НОМЕР_11 та Договору купівлі-продажу № 03-01.10 від 01 жовтня 2020 року.
Жатку JOHN DEERE 630F 2004 серійний номер H0063F705951, що належить Товариству на підставі Контракту купівлі-продажу транспортного засобу № 2020-3054 від 18 липня 2020 року.»
Заборгованість по пені за договором позики № 2109-1 станом на 04.10.2022 року становить 38 135,00 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 1 356 408,56 (один мільйон триста п`ятдесят шість тисяч чотириста вісім) гривень. Разом заборгованість становить 5 944 757,96 грн.
Відповідачами проведений позивачем розрахунок заборгованості за договором позики, а також розмір заборгованості по пені за договором позики не спростований.
21 вересня 2021 року зареєстровано обтяження Договором застави, об`єктом обтяження є Комбайн зернозбиральний марки John DEERE 9770 STS, 2010 року випуску, заводський № НОМЕР_4 , двигун № НОМЕР_5 , Реєстраційний номер НОМЕР_6 , Міні- навантажувач марки BOBCAT S250, 2007 року випуску. Заводський № НОМЕР_8 , номер державної реєстрації НОМЕР_6 , Жатку JOHN DEERE 630F 2004 серійний номер НОМЕР_12 , що належить Товариству на підставі Контракту купівлі-продажу транспортного засобу № 2020-3054.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це.
У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у відповідності до умов договору.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами, у відповідності до ст. 629 ЦК України.
Як зазначено в ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У відповідності з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
У відповідності із ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною 2 ст. 1050 ЦК України зазначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 572 ЦК України, яка узгоджується із ст. 1 Закону України «Про заставу» передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Відповідно до статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Згідно статті 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.
Згідно статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Якщо предмет одного договору застави складають дві або більше речей (два чи більше прав), стягнення може бути звернено на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (на будь- яке з прав) за вибором заставодержателя. Якщо заставодержатель зверне стягнення на одну річ (право), він зберігає право наступного стягнення на інші речі (права), що складають предмет застави.
До третьої особи, яка задовольнила в повному обсязі вимоги заставодержателя, переходить разом з правом вимоги забезпечена нею застава у встановленому законодавством порядку.
Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.
Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що у разі невиконання зобов`язання позичальником, позикодавець має право звернення стягнення на предмет застави.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про заставу» у договорі застави визначаються суть, розмір та строк виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода.
Відповідно до статті 24 Закону України « Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.
Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду.
Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.
05 січня 2022 року приватним нотаріусом Хоменко В.В. Київського міського нотаріального округу зареєстровано звернення стягнення до реєстраційного запису Державного реєстру обтяжень рухомого майна 29318568, документ підстава повідомлення від 04.01.2022 року ОСОБА_3
05 січня 2022 року приватним нотаріусом Хоменко В.В. Київського міського нотаріального округу зареєстровано звернення стягнення до реєстраційного запису Державного реєстру обтяжень рухомого майна 29214612, документ підстава повідомлення від 05.01.2022 року ОСОБА_3 .
Відповідно до статті 25 Закону України « Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.
Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом.
Статтею 26 Закону України « Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання в порядку, встановленому Законом; продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення; договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; відступлення обтяжувану права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші, майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку, або цінні папери; реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Правовою підставою позовних вимог у цій справі є вимоги Закону України від 02 жовтня 1992 року № 2654-Х1І «Про заставу», положення договору застави транспортних засобів від 22 січня 2014 року, які чітко передбачають правомірність обраного позивачем способу звернення стягнення на предмети застави шляхом визнання за ним права власності. Реалізувати право звернення стягнення в позасудовому порядку було неможливо, оскільки в цьому випадку не можливо перереєструвати предмет застави в Держпродспоживчій службі м. Києва, оскільки техніка має бути знята з реєстраційного обліку власником.
Як убачається з відповіді Головного управління Держпродспоживслужби м. Києва, відповідно до Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньою - будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2009 року №694, машина реєструється протягом семи днів на підставі заяви власника або уповноваженої ним особи, яка подається державному інспектору у відповідному районі, у разі коли документи, що додаються у повному обсязі. До заяви додаються: документи, що підтверджують право власності, документи, що підтверджують сплату податків, а також зборів за послуги, копії паспорта та картки фізичної особи платника податків, свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття її з обліку попереднім власником, висновок спеціаліста.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №645/6151/15-ц, звернуто увагу, що: «з системного аналізу пункту 4 частини другої статті 25 і статті 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" вбачається, що суд з урахуванням специфіки застави може застосувати такий спосіб звернення стягнення як передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання. І таке рішення суду є підставою для реєстрації рухомого майна за заставодержателем чи особою, яка набула права власності на предмет забезпечувального обтяження.»
Велика Палата у справі №645/6151/15-ц також звернула увагу на необхідності враховувати, що суд на підставі пункту 4 частини другої статті 25 і статті 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" може звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження шляхом передачі рухомого майна у власність обтяжувача, що буде належним та ефективним способом захисту прав позивача та відповідає специфіці рухомого майна.
За змістом ч. 3 ст.12, ч. ч. 1, 7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України).
Таким чином, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, виходячи з принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, з урахуванням балансу інтересів сторін, меж дозволеного втручання, вирішуючи позови у межах заявлених вимог, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
При вирішенні даного спору, суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Зазначений Висновок також акцентує увагу й на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й відрізних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 "Ковач проти України", "Мельниченко проти України", "Чуйкіна проти України").
Згідно позиції Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема у справах "Салов проти України", "Проніна проти України" та "Серявін та інші проти України": принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з обґрунтованістю та доведеністю позовних вимог, позовні вимоги позивача в частині солідарного стягнення з відповідачів на його користь витрат по сплаті судового збору у розмірі 12 405,00 грн також підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 207, 526, 572, 589, 625, 1046, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, Законом України «Про заставу», ст.ст.10, 81, 89, 133, 144, 258-259,263-265,280-282, 354 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЙТ ШАРКС ГРУПП», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Головне управління Держпродживслужби про звернення стягнення на заставне майно- задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЙТ ШАРКС ГРУПП» на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору у розмірі 12 405,00 (дванадцять тисячі чотириста п`ять, 00) гривень.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.
Відомості про сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_15 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач-1: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_16 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач-2: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВАЙТ ШАРКС ГРУПП» (місцезнаходження: проспект Тичини, буд.1-В, оф.405, м.Київ, ЄДПРОУ43549059).
Повний текст рішення суду складено 20 жовтня 2023 року.
Суддя: