Справа № 683/2453/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Сагайдак І.М.

секретаря Повзун С.В.

розглянувши у судовому засіданні в місті Старокостянтинів цивільну справу №683/2453/23, 2/683/849/2023 за позовом ОСОБА_1 до Миролюбненської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, приватного нотаріуса Красилівського районного нотаріального округу Хмельницької області Кізюн Тетяни Андріївни про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав,

в с т а н о в и в:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Миролюбненської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, приватного нотаріуса Красилівського районного нотаріального округу Хмельницької області Кізюн Т.А. і просить:

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 29945146 від 07 червня 2016 року 20:18:08, приватного нотаріуса Красилівського районного нотаріального округу Хмельницької області Кізюн Т.А., якою проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :06:019:0041, площею 1,57 га за ОСОБА_2 ;

- скасувати запис про право власності №14878318 від 04 червня 2016 року про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме земельну ділянку з кадастровим номером :06:019:0041, площею 1,57 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Миролюбненської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 .

В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_1 вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . Вона є дочкою ОСОБА_2 та єдиною її спадкоємицею першої черги за законом.

До складу спадщини після смерті ОСОБА_2 увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,57 га, кадастровий номер :06:019:0041, яка розташована на полі АДРЕСА_1 .

Право власності на дану земельну ділянку належало ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХМ №001035, виданого 14 квітня 2005 року на підставі розпорядження Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 17 листопада 2004 року за № 321/2004-р.

26 квітня 2022 року за заявою позивачки Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №160/2022 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , номер у спадковому реєстрі 69252105.

Однак, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну

ОСОБА_2 земельну ділянку, оскільки з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, сформованої 10 червня 2016 року приватним нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу Хмельницької області Кізюн Т.А., вбачається, що реєстрація права власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_2 була проведена 04 червня 2016 року, тобто після її смерті.

Вказана обставина перешкоджає їй оформити спадщину після смерті ОСОБА_2 на земельну ділянку, через що просить в судовому порядку захистити її порушене право у обраний нею спосіб.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 липня 2023 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 вересня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Мініх І.М. подала заяву про розгляд справи у її відсутності та у відсутності позивачки, просить позов задовольнити.

Відповідач Миролюбненська сільська рада Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду свого представника не направила, причини неявки суду не повідомила, у визначений судом строк відзив на позов не подавала.

Відповідач приватний нотаріус Красилівського районного нотаріального округу Хмельницької області Кізюн Т.А., яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, у визначений судом строк відзив на позов не подавала.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Підгірне Хмельницького району Хмельницької області померла ОСОБА_2 , яка для позивачки ОСОБА_1 була матір`ю.

Згідно довідки Миролюбненської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області №411 від 28 березня 2018 року ОСОБА_2 на день своєї смерті була зареєстрована та проживала одна по АДРЕСА_2 .

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 лютого 2022 року у цивільній справі №683/3470/21 (провадження №2-о/683/17/2022), яке набрало законної сили 15 березня 2022 року, встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 в с. Підгірне Старокостянтинівського району Хмельницької області на час відкриття спадщини.

26 квітня 2022 року за заявою ОСОБА_1 . Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №160/2022 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Інші особи із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 до нотаріуса не звертались.

Таким чином, ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею першої черги за законом до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину.

До складу спадщини після смерті ОСОБА_2 увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,57 га, кадастровий номер :06:019:0041, яка розташована на території Миролюбненської сільської ради Хмельницького (бувшого Старокостянтинівського) району Хмельницької області.

Вказана земельна ділянка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХМ №001035, виданого 14 квітня 2005 року на підставі розпорядження Старокостянтинівської районної державної адміністрації Хмельницької області від 17 листопада 2004 року за № 321/2004-р.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №61117307 від 10 червня 2016 року вбачається, що 04 червня 2016 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу Хмельницької області Кізюн Т.А. проведено державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,57 га, кадастровий номер :06:019:0041, яка розташована на території Миролюбненської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області. Підставою виникнення права власності зазначено Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХМ №001035, виданий 14 квітня 2005 року Старокостянтинівською райдержадміністрацією. Підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 29945146 від 07 червня 2016 року. Номер запису про право власності: 14878318.

10 серпня 2022 року державний нотаріус Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотна Т.В. листом відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку.

Підставою для відмови нотаріус зазначила те, що право власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано після смерті ОСОБА_2 .

Зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Згідно частини першої статті 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Частиною третьою статті 152 ЗК України визначено способи захисту прав на землю. Проте, визначений перелік не є вичерпним.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або

оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 та частина перша статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Звертаючись до суду з вимогами про скасування рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку та скасування запису про її право власності на цю земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, позивачка посилалась на те, що державна реєстрація права власності на спірну земельну ділянку відбулась після смерті ОСОБА_2 , що перешкоджає їй, як єдиній спадкоємиці ОСОБА_2 , оформити у нотаріуса спадщину на цю земельну ділянку.

Статтями 125 і 126 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно зі статтею 2 Закону України від 1 липня 2004 року №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон №1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом частини 1 статті 4, частини 1 статті 5 Закону №1952-ІV державній реєстрації прав підлягає право власності на земельні ділянки та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

В силу пункту 8 частини 1 статті 27 Закону №1952-ІV, в редакції, чинній на час здійснення державної реєстрації спірної земельної ділянки, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 01 січня 2013 року.

Згідно частини 1 статті 18 Закону №1952-ІV, в редакції, чинній на час здійснення державної реєстрації спірної земельної ділянки, державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначались Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до положень пунктів 6-10 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25 грудня 2015 року, в редакції, чинній на час проведення реєстрації спірної земельної ділянки, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріус або його помічник за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав формує та роздруковує заяву у

двох примірниках, на якій заявник (за умови відсутності зауважень до відомостей, зазначених у ній) та особа, яка сформувала таку заяву, проставляють підписи. Один примірник заяви надається заявникові, а другий долучається до документів, поданих для державної реєстрації прав.

Після проставлення підписів на заяві уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріус або його помічник реєструє заяву в базі даних заяв.

Моментом прийняття заяви вважається дата і час її реєстрації у базі даних заяв.

Під час формування та реєстрації заяви у базі даних заяв уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріус або його помічник встановлює особу заявника, що здійснюється за документом, що посвідчує таку особу.

Документом, що посвідчує особу, є паспорт громадянина України, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний, дипломатичний чи службовий паспорт іноземця або документ, що його замінює.

У разі подання заяви уповноваженою на те особою уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріус або його помічник перевіряє обсяг повноважень такої особи за документом, що підтверджує її повноваження діяти від імені іншої особи.

Разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації, та документи, що підтверджують сплату адміністративного збору та / або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав.

З поданих оригіналів документів, необхідних для державної реєстрації прав, уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріус або його помічник виготовляє електронні копії таких документів шляхом їх сканування, які долучаються до заяви, зареєстрованої у базі даних заяв.

Отже, аналізуючи вищезазначені норми, вбачається, що станом на 04 червня 2016 року державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно можливо було провести лише на підставі заяви власника земельної ділянки ОСОБА_2 , поданої нею особисто або уповноваженою нею особою із належним чином підтвердженими повноваженнями.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №61117307 від 10 червня 2016 року, вбачається, що державна реєстрація права власності ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку була проведена державним реєстратором - приватним нотаріусом Кізюн Т.А. 04 червня 2016 року.

Така реєстрація повинна була б бути проведена державним реєстратором лише на підставі заяви ОСОБА_2 , поданої нею особисто або її представником, після встановлення особи ОСОБА_2 або її представника та перевірки повноважень останнього.

Однак, станом на 04 червня 2016 року ні ОСОБА_2 , а ні її представник не могли подати державному реєстратору відповідної заяви, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

Згідно положень статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Частиною 1 статті 248 ЦК України передбачено, що представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності.

Враховуючи, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому здійснення державним реєстратором 04 червня 2016 року державної реєстрація права власності ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку було проведено з порушенням вимог статті 18 Закону №1952-ІV, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, а також з порушенням пунктів 6-10 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25 грудня 2015 року, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до статті 11 Закону №1952-ІV державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб,

громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

У частині другій статті 26 Закону №1952-ІV (у редакції, чинній до 16 січня 2020 року, яка діяла на час прийняття оскаржуваного рішення державного реєстратора) було унормовано порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування.

Так, за змістом зазначеної норми у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Проте згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції.

На підставі абзаців 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення механізму протидії рейдерству», який набрав чинності з 26 липня 2022 року, абзаци 2-4 частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції.

Так, згідно частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній із 26 липня 2022 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав,

одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, крім випадку скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі рішення Міністерства юстиції України, що виконується посадовою особою Міністерства юстиції України відповідно до статті 37 цього Закону.

Отже, у розумінні положень наведеної норми у редакції, яка діяла на час звернення до суду з позовом, на відміну від положень частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, яка діяла до 16 січня 2020 року та яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав, як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

Зокрема з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Викладене свідчить, що з 16 січня 2020 року такого способу захисту порушених речових прав, як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачає, тому обраний позивачем такий спосіб судового захисту у практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати позивачеві відновлення порушеного права, а отже, неспроможний надати особі ефективний захист її прав.

Подібних висновків Верховний Суд дійшов у постанові від 25 січня 2021 року у справі № 664/220/19, у постанові від 19 жовтня 2022 року у справі №711/7983/17.

Проведення державним реєстратором державної реєстрації права власності на земельну ділянку після смерті ОСОБА_2 перешкоджає її спадкоємиці ОСОБА_1 оформити спадкові права на цю земельну ділянку.

Так, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно спадкодавця спадкоємець має право згідно із пунктом 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, звернутись до суб`єкта державної реєстрації прав або державного реєстратора прав на нерухоме майно із заявою про державну реєстрацію права власності спадкодавця, що було набуто останнім за життя.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» заявником в процедурі державної реєстрації прав серед інших є спадкоємець у разі оформлення спадщини, до складу якої входять речові права на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації згідно з Законом.

Для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» та вищезазначеним Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу.

Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб`єкта права власності - спадкодавця з обов`язковим зазначенням відомостей про смерть такої особи.

Отже, у разі, якщо державна реєстрація права власності ОСОБА_2 на спірну земельну

ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно буде відсутня, тоді така реєстрація може бути проведена на підставі заяви її спадкоємця в порядку, визначеному пунктом 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127.

Таким, чином, враховуючи, що державна реєстрація права власності ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку була проведена державним реєстратором з порушенням чинних на той час норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25 грудня 2015 року, тобто після смерті ОСОБА_2 , тому рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Красилівського районного нотаріального округу Хмельницької області Кізюн Тетяни Андріївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриття розділу), індексний номер: 29945146 від 07.06.2016 20:18:08, на підставі якого проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 1,57 га з кадастровим номером :06:019:0041, підлягає скасуванню.

Разом з тим, вимоги позивачки про скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності на земельну ділянку задоволенню не підлягають, оскільки з 16 січня 2020 року такий спосіб захисту порушених речових прав Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не передбачає.

Керуючись ст.ст.12, 13, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Красилівського районного нотаріального округу Хмельницької області Кізюн Тетяни Андріївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриття розділу), індексний номер: 29945146 від 07.06.2016 20:18:08, на підставі якого проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 1,57 га, кадастровий номер :06:019:0041.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: с. Підгірне Хмельницький район, Хмельницька область, 31170, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Миролюбненська сільська рада Хмельницької області, місце знаходження: вул. імені В. Яневича,18 с. Миролюбне Хмельницький район, Хмельницька область, 31160, .

Відповідач: приватний нотаріус Красилівського районного нотаріального округу Хмельницької області Кізюн Тетяна Андріївна, місце знаходження: АДРЕСА_3 .

Текст рішення складено 26 жовтня 2023 року.

Суддя: