Справа № 373/2038/23
Номер провадження 2-н/373/287/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року м. Переяслав

Суддя Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області Опанасюк І.О. розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою та просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на її користь, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення сином повноліття.

Відповідно частини 5 статті 183 СК України той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Таким чином, право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів має той з батьків дитини, з яким дитина проживає у визначеному Законом порядку.

Згідно з пункту 4 частини 3 статті 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються документи, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

В порушення пункту 4 частини 3 статті 163 ЦПК України, звертаючись до суду із заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина заявником не підтверджено викладені обставини щодо проживання та перебування сина на її утриманні (акт депутата про обстеження житлово-побутових умов).

Крім того, відповідно до статті 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

За загальним правилом частини 1 статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 9 статті 28 ЦПК України передбачено, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Згідно з частиною 5 статті 165 ЦПК України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Разом з тим частиною 9 статті 165 ЦПК України, яка є спеціальною у даних правовідносинах, встановлено, що у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Таким чином, приписи частини 9 статті 165 ЦПК України є спеціальною нормою, якою встановлена окрема імперативна підстава для відмови у видачі судового наказу, що не суперечить положенням статті 162 ЦПК України, оскільки йдеться не про порушення правил підсудності (пункт 9 частина 1 статті 165 ЦПК України), а про неможливість отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) боржника (фізичної особи).

Отже, зважаючи на визначений процесуальним законом порядок розгляду та звернення до виконання судового наказу, обов`язковою умовою для його видачі є встановлення зареєстрованого місця проживання фізичної особи - боржника.

За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС України в м. Києві та Київській області, для встановлення зареєстрованого місця проживання ОСОБА_2 , необхідно вказати повну дату його народження.

Враховуючи те, що отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) боржника, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до частини 1 статті 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Тобто, в даному випадку стягувач, встановивши інформацію про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника, не позбавлена можливості звернутись до суду з повторною заявою про видачу судового наказу або з позовною заявою в порядку спрощеного позовного провадження.

На підставі викладеного, керуючись частини 9 статті 165 ЦПК України , суд

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя І. О. Опанасюк