У Х В А Л А

Іменем України

24 жовтня 2023 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М. розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів, які надійшли з Печерського районного суду м. Києва згідно з ухвалою судді Новак Р.В. про передачу справи на розгляд за територіальною підсудністю, -

УСТАНОВИВ:

Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Новак Р.В. матеріали цивільної справи за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів, передано на розгляд до Деснянського районного суду м. Києва.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2023 року головуючим у справі визначено суддю Панченко О.М., відповідно до ст.ст.14,33 ЦПК України.

Зі змісту ухвали судді Печерського районного суду м. Києва Новак Р.В. убачається, що відповідач у справі має зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , а тому розгляд справи повинен відбуватися у Деснянському районному суді м. Києва.

Разом з тим, як убачається зі змісту викладених позивачем у позові обставин, відповідач у справі ОСОБА_2 є адвокатом, з якою ним було укладено договір про надання правничої допомоги і зобов`язання за яким позивач вважає адвокат не виконала. В договорі про надання правничої допомоги від 19.05.2021 року зазначено реквізити відповідача: АДРЕСА_2 .

Згідно з інформацією, що міститься у реєстрі адвокатів, адвокат ОСОБА_2 займається індивідуальною адвокатською діяльністю за адресою: АДРЕСА_2.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124), а статтею 18 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Підсудністю у цивільному судочинстві визначено розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції. Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Відповідно до роз`яснень, наданих Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3, якщо інше не встановлено ЦПК, позови пред`являються: до фізичної особи - до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування, до юридичної особи - за її місцезнаходженням (стаття 109 ЦПК), яке стосовно фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 ЦК і статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", а щодо юридичної особи - за положеннями статті 93 ЦК.

Якщо позивач при пред`явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Цивільного процесуального кодексу України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана. (ст. 32 Цивільного процесуального кодексу України).

Проте, дана справа не підсудна Деснянському районному суду м. Києва, а тому підлягає направленню до Дарницького районного суду м. Києва, до територіальної юрисдикції якого, у порядку ч. 1 ст. 31 ЦПК України, належить розгляд вищезазначеної позовної заяви згідно з реалізацією позивачем такого права, у відповідності до норм ч. 2 ст. 27 ЦПК України, та за відсутності в матеріалах позовної заяви клопотання позивача про зміну підсудності.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 27, 28, 31, 32, 187, 258-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в прийнятті до провадження Деснянського районного суду м. Києва цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів, через порушення порядку передачі справи за підсудністю, встановленого ст. 31 ЦПК України.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів передати за підсудністю на розгляд територіальної юрисдикції Дарницького районного суду м. Києва.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: Оксана Панченко