Справа № 352/2200/14-ц
Провадження № 4-с/352/6/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Хоминець М. М.

з участю секретаря Гундич Г. В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 , на дії та бездіяльність органу примусового виконання,

у с т а н о в и в:

Представник скаржниці 04.07.2023 звернувся до суду зі скаргою на дії та бездіяльність органу примусового виконання, в якій просив визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Тисменицького відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Шаманського П. С. від 13.09.2022 про стягнення виконавчого збору.

Скарга обґрунтована тим, що з повідомлення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 21.06.2023 ОСОБА_1 стало відомо, що на її кошти на поточному рахунку в банку наладено арешт органами державної виконавчої служби. 22.06.2022 з усного повідомлення виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Футрак М. П. дізналась, що арешт на її рахунки накладений у зв`язку з виконанням постанови державного виконавця Тисменицького відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франівськ) Шаманського П. С. від 13.09.2022 про стягнення виконавчого збору, якої боржниця не отримувала. Вважає, що постанова державного виконавця від 13.09.2022 про стягнення виконавчого збору є незаконною. Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на момент ухвалення рішення) у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ч. 2 статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню. Згідно п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» 2016 р. рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. З огляду на те, що постанову про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу № 352/2200/14, якою б мав би відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону встановлюватись строк для виконання рішення суду, ОСОБА_1 не отримувала, тому в державного виконавця Шаманського П. С. не було законних підстав для винесення постанови від 13.09.2022 про стягнення виконавчого збору.

Скаржниця та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, не повідомили суду про причини неявки.

Представник Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, який є правонаступником Тисменицького ВДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки.

У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Суд установив, що рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 13.02.2015, яке змінено рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 08.04.2015, з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 стягнуто солідарно на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованість за договором про надання траншу 13.6396/1296 від 08.09.2008 у розмірі 68939,22 грн, з яких: 54676,12 грн - капітал; 5359,08 грн - відсотки; 4304,02 грн - проценти за неправомірне користування кредитом; 4600 грн - пеня.

На виконання судового рішення Тисменицький районний суд Івано-Франківської області 26.01.2016 видав виконачий лист № 352/2200/14-ц.

Постановою від 14.03.2016 головний державний виконавець ВДВС Тисменицького районного управління юстиції відкрив виконавче провадження № 50501323 з виконання виконавчого листа № 352/2200/14-ц від 26.01.2016. Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження у порядку ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 (чинного на час відкриття виконавчого провадження) боржниці ОСОБА_1 надано семиденний строк для самостійного виконання виконавчого листа та постановлено при невиконанні рішення у наданий для самостійного виконання строк виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов`язаних з провадженням виконавчих дій.

Копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.03.2016 боржниця ОСОБА_1 отримала 18.03.2016, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься на а.4 долученої до матеріалів цивільної справи засвідченої копії матеріалів виконавчого провадження. Вказана обставина спростовує твердження представника скаржниці про те, що остання не отримувала постанови.

Суд установив, що після набрання чинності з 05.10.2016 Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 виконавчі дії у рамках вказаного виконавчого провадження здійснювалися відповідно до цього Закону у порядку п. 6, 7 розділу ХШ «Прикінцеві та перехідні положення».

Вказані пункти передбачають, що рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження (п. 6); виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом; після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону (п. 7).

Як випливає з наданої ВДВС копії постанови про стягнення виконавчого збору від 13.09.2022 (т.2, а.с.133 також зв. ст.), яку боржниця ОСОБА_1 оскаржує, за заявою представника стягувача про повернення виконавчого документа виконавче провадження № 50501323 підлягає завершенню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Оскільки за вказаним виконавчим документом не було стягнуто виконавчий збір відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, у розмірі 6893,92 грн, наявні підстави у порядку ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» для винесення постанови про стягнення виконавчого збору. У зв`язку з тим, що із солідарного боржника ОСОБА_3 стягнуто 2493,29 грн виконавчого збору, залишок нестягнутої суми виконавчого збору становить 4400,63 грн, який стягнуто оскаржуваною постановою від 13.09.2022.

Таким чином, після повернення виконавчого документа у порядку п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець Тисменицького ВДВС Шаманський П. С., керуючись вимогами ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», 13.09.2022 правомірно постановив стягнути з боржниці ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 4400,63 грн.

Копія оскаржуваної постанови від 13.09.2022 про стягнення виконавчого збору направлена боржниці 14.09.2022 рекомендованим поштовим відправленням (т.2, а.с.135).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно вимог ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа (п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

З огляду на викладене, з урахуванням того, що оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору прийнята державним виконавцем відповідно до закону, в межах його повноважень, при цьому права скаржниці як боржника не були порушені, суд приходить до висновку про необґрунтованість скарги та відмовляє в її задоволенні.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 18, 27, 37, 40, п. 6, 7 розділу ХШ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст. 260-261, 450, 451 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 , на дії та бездіяльність органу примусового виконання.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного судупротягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Марія ХОМИНЕЦЬ

Повна ухвала складена 23.10.2023.