Справа № 524/1686/23
Провадження №2/524/1227/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2023 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді - Предоляк О.С.

при секретарі судового засідання - Лапік К.В.

розглянувши в спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кременчуці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначають, що 28.03.2021 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір позики № -59961 «Проста позика» (далі по тексту Договір), в електронній формі, відповідно до умов якого позичальнику надано кредитні кошти в розмірі 3500 грн., шляхом перерахування на банківську картку позичальника зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Визначено строк кредитування терміном 20 діб до 17.04.2021 та плата за користування кредитом у розмірі 1,95% за кожен день користування кредитом.

Договір позики укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики № -59961 від 28.03.2021 р., що акцептована відповідачем 28.03.2021 р., шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ЗУ «Про електронну комерцію».

Відповідач зобов`язувалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої обов`язки в повному обсязі у терміни і на умовах, передбачених кредитним договором.

05.08.2021 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги № 05-08/21, відповідно умов якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики № -59961 від 28.03.2021 р., що укладений з ОСОБА_1 .

У зв`язку з порушенням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за договором позики у відповідача утворилася заборгованість, яка згідно наданого позивачем розрахунку становить 25608 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 3500 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 1360 грн.; заборгованість за процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості - 20748 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за договором позики № -59961 від 28.03.2021 року в розмірі 25608 грн. витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн. та судовий збір.

Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 28.03.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

04.05.2023 представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Філатовою О.П. подано відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що позивачем не надано жодного документу, що підтверджують проведення кредитодавцем дій, спрямованих на ідентифікацію позичальника, встановлення його особи, а також доказів перерахування коштів на рахунок боржника. Після закінчення строку кредитування 17.04.2021 року позивач не вправі був нараховувати передбачені договором відсотки, таким чином вимога про стягнення відсотків у розмірі 20748 грн. задоволенню не підлягає. Відповідача не повідомлено про відступлення права вимоги. Також, не надані докази направлення відповідачу вимоги про сплату заборгованості та доказів досудового врегулювання спору. Позивачем не надано документів, які підтверджували б укладення договору факторингу відповідно до чинного законодавства, а саме всі додатки до договору, та немає доказів оплати за даним договором. Щодо витрат на правничу допомогу, вважає, що обґрунтованим є розмір витрат, який становить 10 % від ціни позову.

22.05.2024 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого представник позивача просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Зазначає, що відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору позики, шляхом заповнення заяви про надання кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації реквізитів своєї банківської карти, на рахунок якої в подальшому кредитодавцем перераховано грошові кошти. Без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. З огляду на викладене, саме по собі неповідомлення позичальника про уступку права вимоги, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора.

Ухвалою суду від 20.06.2023 року залучено до участі у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості правонаступника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс».

Представник позивача ТОВ «Дебт Форс» просить розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позову наполягає.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Філатова О.П.просить розглянути справу без її участі та без участі позивача.

Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 28.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір позики № -59961 «Проста позика», відповідно до умов якого, кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в розмірі 3500 грн.

Відповідно до п.2.3. договору сторони узгодили строк користування кредитними коштами 20 діб, починаючи з 28.03.2021 до 17.04.2021.

Згідно з п.2.4. договору, цільове призначення кредиту придбання будь яких товарів, послуг для задоволення потреб не пов`язаних з підприємницькою діяльністю.

Відповідно до п.2.5. договору за користування кредитом позичальник зобов`язався сплатити товариству плату відповідно до Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (далі по тексту Графік).

Умовами договору та у графіку розрахунків, який є додатком №1 до цього договору сторони узгодили, що на період в п.2.3. договору плата за користування кредитом встановлена у розмірі 1,95 % (акційний) за кожен день користування кредитом. У разі не повернення кредиту у строк визначений п.2.3. договору за користування кредитом встановлюється в розмірі 3,90% (базовий) за кожен день користування.

Вказаний договір позики від 28.03.2021 укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики № -59961, що акцентована відповідачем 28.03.2021 шляхом підписання електронним підписом вчиненим одноразовим ідентифікатором, у такий же спосіб підписано графік розрахунків. (а.с. 7-17).

Факт перерахування грошових коштів відповідачу 28.03.2021 в розмірі 3500 грн. на карту позичальника, номер картки НОМЕР_1 за допомогою банку емітент Aktsent Bank, номер транзакції 31694-55984-05133, здійснено за допомогою компанії ТОВ «Платежі он-лайн», як оператора послуг через платіжний сервіс «Platon», що підтверджується інформаційною довідкою виданою ТОВ «Платежі онлайн» №54/12 від 13.12.2022 (а.с.22), а також витягом про виконану транзакцію (а.с.21).

05.08.2021 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги № 05-08/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за договорами позики, в тому числі за договором позики № -59961, що укладений між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1

09.03.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» укладено договір про відступлення (купівлю-продажу) прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Кампсіс Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників, зокрема за кредитним договором №-59961.

12.05.2023 року між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» укладено договір № 12-05/23 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило, а ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги до боржників, зокрема за кредитним договором № -59961.

Першою та третьою частинами статті 512 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Таким чином, на підставі договору № 12-05/23 про відступлення прав вимоги ТОВ «Дебт Форс» набуло прав кредитора до ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в позику та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» (далі Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми статті 11 Закону відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем перераховано грошові кошти у розмірі 3500 грн.

Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.

З огляду на викладене, враховуючи, що договір про надання споживчого кредиту підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора, суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами підтверджено укладання з відповідачем 28.03.2021 року правочину.

Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20).

Враховуючи вищевикладене доводи представника відповідача, що позивачем не доведено, що саме з відповідачем укладено договір позики та при його укладенні останнього не ідентифіковано є безпідставними.

Обставини щодо передачі відповідачу грошових коштів, суд вважає доведеними належними та допустимими доказами, які долучено позивачем до позову, що спростовує доводи представника відповідача в цій частині.

Відповідно до вимог частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першоюстатті 1049 ЦК Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У силу статті 629 ЦК Українидоговір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 526 ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 599 ЦК Українизобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до положень статті 611 ЦК Україниу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Відповідно до 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з договором позики та графіком розрахунків до договору позики від 28.03.2021 № № -59961, який є невід`ємною частиною цього договору, позичальник зобов`язався повернути кошти, отримані в борг, у термін до 17.04.2021 р.

У строк, передбачений договором позики, ОСОБА_1 кошти, отримані в борг, не повернув та не сплатив проценти за користування позикою, безпідставно ухилившись від взятого на себе зобов`язання.

Посилання представника відповідача на те, що відповідача не повідомлено про відступлення права вимоги і це є підставою для відмови у задоволенні позову, не заслуговують на увагу, оскільки неповідомлення позичальника про уступку права вимоги, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості на користь нового кредитора.

З наданого позивачем розрахунку на підтвердження обставин зазначених у позові слідує, що станом на 01.03.2023 заборгованість відповідача становить 25608 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 3500 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 1360 грн.; заборгованість за процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості - 20748 грн.

Після спливу строку кредитування внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному кредитному договорі, або внаслідок реалізації кредитодавцем свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом.

У таких правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, та підлягає застосуванню до всього періоду прострочення виконання грошового зобов`язання від дати спливу строку кредитування.

Зазначене узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18, від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року у справі № 536/1841/15-ц, від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц.

Строк, на який надавалась позика за договором від 28.03.2021 № -59961, - 20 днів - по 17.04.2021. Проценти, нараховані за цей період, згідно графіку розрахунків становлять 1360 грн.

Отже, після закінчення строку, на який надавалась позика, тобто після 17.04.2021 р., позикодавець не вправі був нараховувати до стягнення проценти за користування позикою, а тому позовні вимоги в частині стягнення процентів з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості у розмірі 20748 грн. задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність частково задовольнити позовні вимоги ТОВ «Дебт Форс» та стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача борг за договором позики № -59961 від 28.03.2021 р. у розмірі 4860 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 3500,00 грн.; заборгованість за процентами за період з 28.03.2021 р. по 17.04.2021 р. у розмірі 1360 грн.

Відповідно до ч.1ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч.8ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат - в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу - є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат.

При цьому, суд вважає, що відповідно до ч. 4ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на складання позову, письмових пояснень та подання їх до суду, участі в судових засідання, ознайомлення з матеріалами справи та значенням справи для сторони.

Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1708,06 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 509,40 грн.

Керуючись Законом України "Про електронну комерцію", статтями 11, 207, 525-526, 530, 536, 549, 551, 610, 626, 629, 1046-1056 ЦК України статтями 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» заборгованість за договором позики № -59961 від 28.03.2021 в розмірі 4860 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3500 грн.; заборгованості за процентами за період з 28.03.2021 р. по 17.04.2021 р. у розмірі 1360 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» витрати на правничу допомогу у розмірі 1708,06 грн. та у повернення сплаченого судового збору 509,40 грн.

В решті вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», , юридична адреса: 02121, м. Київ, Харківське шосе, 201/203, літера 2-А, офіс 602

Відповідач - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя О.С. Предоляк