Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/697/20

16 жовтня 2023 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Кушнірчук М.Д.,

представника відповідача, адвоката - Капака В.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

04.05.2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Представник АТ КБ "ПриватБанк" в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві не заперечував щодо заочного розгляду справи, справу просив слухати у відсутності їх представника та ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.06.2007 року у розмірі 5289 грн. 89 коп., а також судові витрати по справі в сумі 2102 грн. 00 коп.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов від 15.06.2020 року та письмовому клопотанні від 21.09.2022 року та просив суд відмовити АТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні позовних вимог. Зокрема, вказав, що АТ КБ «ПриватБанк» порушив строк вимоги до спадкоємця, визначений ч.2 ст.1281 ЦК України, тому позовна заява банку не підлягає до задоволення.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи та за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, суд прийшов до наступного висновку.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК).

Статтею 526 ЦК України, визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 ст.77 ЦПК України закріплено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а ч.2 цієї статті визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги, чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ч.2 ст.78 ЦПК України вбачається, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В той же час ч.1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із позовної заяви АТ КБ «ПриватБанк», позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 5289 грн. 89 коп. за кредитним договором № б/н від 05.06.2007 року, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102 грн. 00 коп.

Разом з тим, судом встановлено, що батько відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 05.06.2007 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 7700 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом узаяві.

Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Позичальник не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

У зв"язку з зазначеними порушеннями зобов"язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості позичальник станом на 10.11.2019 року має заборгованість в сумі 5289 грн. 89 коп., яка складається з наступного: 5289 грн. 89 коп. заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 5289 грн. 89 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 0,00 грн. - штраф (фіксована частина); 0,00 грн. - штраф (процентна складова).

Також, судом достовірно з`ясовано, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.41).

Після його смерті відкрилася спадщина за законом. 23.01.2018 року заведена спадкова справа № 3 за 2018 рік.

Судом також перевірено, що спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач ОСОБА_1 . Спадкування відповідачем відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки вона не відмовилася від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини.

Суд зазначає, що згідно ч.1 ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Частиною 2 ст.1281 ЦК України (в редакції Закону № 2478-VIII від 03.07.2018 року) передбачено, що кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Частиною 4 даної статті визначено, що кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно позовної заяви, на виконання вимог даної статті АТ КБ «ПриватБанк» 27.02.2019 року було направлено Надвірнянській районній державній нотаріальній конторі претензію кредитора за № SAMDNS799 від 25.01.2019 року на суму 5289 грн. 89 коп., згідно якої позивач просив нотаріуса при оформленні спадщини пред`явити цю вимогу спадкоємцям.

Щодо вказаної претензії, суд зауважує, що приватний нотаріус Надвірнянського районного нотаріального округу Шушкевич С.М. своїм листом від 21.03.2019 року за вих. № 02-14/487, повідомила позивача про те, що спадкоємцям ОСОБА_2 було надіслано претензію АТ КБ «ПриватБанк» до відома.

19.04.2019 року позивачем було отримано дану відповідь приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Шушкевич С.М.

Отже, вже станом на 19.04.2019 року позивачу було відомо про те, хто саме являється спадкоємцем у спадковій справі, відкритій після смерті ОСОБА_2

17.09.2019 року до відповідача ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» було направлено лист-претензію № SAMDNS799, яка підтверджує, що станом на цей день позивачу було відомо хто є спадкоємцем після смерті позичальника ОСОБА_2 . Проте, як вбачається з матеріалів справи, з позовом в суд АТ КБ «ПриватБанк» звернувся 19.03.2020 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, який визначений ч.2 ст.1281 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення даних правовідносин).

Враховуючи наведене, на переконання суду, позивач, пропустивши строк, втратив право вимоги до спадкоємця.

Крім того, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст.13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, в процесі розгляду справи позивачем не доведено поважності пропуску строку звернення з даним позовом до суду.

Наведені обставини не спростовані в судовому засіданні представником АТ КБ «ПриватБанк».

З огляду на всі зазначені вище, повно та всебічно з`ясовані обставини, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити.

На підставі наведеного, ч.3 ст.1268, ст.1281 ЦК України (в редакції Закону № 2478-VIII від 03.07.2018 року), ст.1282 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76, 82, 89, 258, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення

виготовлено 20.10.2023 року.