Справа № 349/226/22
Провадження № 22-ц/4808/1026/23
Головуючий у 1 інстанції Рибій М. Г.
Суддя-доповідач Барков В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Баркова В. М.

суддів: Девляшевського В. А.,

Луганської В. М.,

секретар Кузів А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Державної казначейської служби України на рішення Рогатинського районного суду від 30 травня 2023 року в складі судді Рибій М. Г. у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом до відповідачів Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (надалі ГУНП в Івано-Франківській області), Державної казначейської служби України (надалі Казначейство)про відшкодування моральної шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що протягом 2019-2021 роківза позовами ОСОБА_1 , Рогатинським районним судом Івано-Франківської області було винесено 22 ухвали, а також одне рішення Івано-Франківським окружним судом та два рішення Восьмим апеляційним адміністративним судом, якими встановлено факти прийняття незаконних рішень та протиправної бездіяльності службових осіб ГУНП в Івано-Франківській області, що завдало ОСОБА_1 , моральну шкоду, розмір якої він обчислив з розрахунку: 22 ухвали по 200 грн. за кожен факт встановлення протиправних дій/бездіяльності, 3 рішення адміністративних судів по 3 000 грн. за кожен факт встановлення протиправних дій/бездіяльності. Окрім того, йому завдано моральну шкоду необґрунтованим тривалим досудовим розслідуванням у 12 кримінальних провадженнях за його заявами, розмір якої оцінює в сумі 3 000 грн. Окремо позивач виділив кримінальні провадження № 0000069 та № 0000266, в яких завдану йому моральну шкоду спричинену навмисним перешкоджанням у розгляді цих кримінальних проваджень, ігнорування доказів для висунення підозр, ненадання правової оцінки певним обставинам тощо оцінює в розмірі 1 000 000 грн.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача ГУНП в Івано-Франківській області на свою користь моральну шкоду в розмірі 1 016 400 грн. та судові витрати у справі.

Рішенням Рогатинського районного суду від 30 травня 2023 рокупозов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 13 200 грн. у відшкодування моральної шкоди та судовий збір у розмірі 12,90 грн.

В апеляційній скарзі представник Казначейства Ціцюра О.Ю. посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Казначейство відповідно до законодавства України не є головним розпорядником бюджетних коштів, а лише здійснює платежі за дорученням відповідного розпорядника коштів. Виконуючи свої повноваження Казначейство самостійно несе відповідальність за власні дії і не несе відповідальності за дії інших державних органів. Крім того, здійснюючи свої повноваження Казначейство, тільки виконує рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевого бюджету або бюджетних установ, а тому стягнення моральної чи матеріальної шкоди з Казначейства неможливе, бо це порушує встановлений законодавством порядок виплати відповідних коштів. Також представник апелянта зазначає, що не перебуває у правовідносинах з позивачем, будь-яких протиправних дій відносно нього не вчиняв, що підтверджується тим, що ОСОБА_1 не позивався до Казначейства як до порушника своїх прав.Отже, законні підстави для вирішення питання про взаємовідносини між позивачем та Казначейством відсутні.

Крім того, судом першої інстанції було безпідставно завищено суму, що підлягала відшкодуванню за моральну шкоду, адже позивач не надав жодного доказу, що підтверджував би завдання йому моральної шкоди у значному грошовому розмірі.

За положеннями статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ГУНП в Івано-Франківській області Корнутого М. В., який просив апеляційну скаргу Казначейства задовольнити, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, колегія суддів вважає,що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог до Казначейства скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою від 24 вересня 2019 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність СВ Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області щодо невнесення відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі ЄРДР) після отримання заяви про злочин задоволено. Зобов`язано в.о. начальника СВ Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області Борушевську О.В. зареєструвати в ЄРДР заяву ОСОБА_1 як повідомлення про кримінальне правопорушення, викладене в його заяві від 03 вересня 2019 року, зареєстрованій в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області за № 2084 та розпочати досудове розслідування.

Ухвалою від 20 грудня 2019 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого СВ Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області Гальми Я. В. щодо невнесення відомостей про злочин до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення задоволено.

Зобов`язано начальника СВ Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області Гальму Я. В. зареєструвати в ЄРДР повідомлення про кримінальне правопорушення, викладене в заяві ОСОБА_1 від 21 жовтня 2019 року , зареєстроване в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській за № 2546 та розпочати досудове розслідування.

Ухвалою від 15 січня 2020 року зобов`язано службову особу Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області, уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, внести відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_1 , поданою 13 грудня 2019 року, до ЄРДР.

Ухвалою від 20 січня 2020 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано постанову слідчого СВ Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області Соловій Х. Б. від 18 грудня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_1 від 16 грудня 2019 року про залучення експерта в кримінальному провадженні № 0000162.

Ухвалою від 22 січня 2020 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано постанову слідчого СВ Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області Борушевської О. В. від 20 грудня 2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного 13 листопада 2017 року до ЄРДР № 0000308 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 242 КК України.

Ухвалою від 30 січня 2020 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого СВ Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області Гальми Я. В. щодо невнесення відомостей про злочин до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення задоволено.

Зобов`язано начальника слідчого СВ Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області Гальму Я. В. зареєструвати в ЄРДР повідомлення про кримінальне правопорушення, викладене в заяві ОСОБА_1 від 16 грудня 2019 року, зареєстроване в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області за № 3069 та розпочати досудове розслідування.

Ухвалою від 17 лютого 2020 року скаргу потерпілого ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано слідчого СВ Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області Романківа І. М. або будь-якого іншого слідчого з числа слідчих, які проводять досудове розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні, вчинити дії, а саме: розглянути клопотання ОСОБА_1 від 10 грудня 2018 року і 17 грудня 2018 року. Про результати розгляду клопотання повідомити заявника.

Ухвалою від 06 березня 2020 року зобов`язано службову особу Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області, уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, внести відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_1 , поданою 02 березня 2020 року , до ЄРДР.

Ухвалою від 09 квітня 2020 року зобов`язано службову особу Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області, уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, внести відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , поданою 05 лютого 2020 року, до ЄРДР.

Ухвалою від 23 червня 2020 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано постанову слідчого Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області Романківа І. М. від 21 травня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000059, внесеного до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

Ухвалою від 27 липня 2020 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області Гальми Я. В. щодо невнесення відомостей про злочин до ЄРДР, після отримання заяви про злочин, задоволено.

Зобов`язано начальника СВ Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області Гальму Я. В. зареєструвати в ЄРДР звернення ОСОБА_1 , як повідомлення про кримінальне правопорушення, викладене в його заяві від 11 травня 2020 року, зареєстрованій в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень Рогатинського відділення поліції за № 1193 та розпочати досудове розслідування.

Ухвалою від 22 вересня 2020 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано постанову дізнавача Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області Романківа І. М. від 20 серпня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000059, внесеного до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

Ухвалою від 12 жовтня 2020 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано постанову слідчого Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області Воробця Р. М. від 30 червня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000309, внесеного до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 .

Ухвалою від 09 жовтня 2020 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Скасовано постанову слідчого Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області Воробець Р. М. від 16 травня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000085, внесеного до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 .

Ухвалою від 08 грудня 2020 скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано постанову слідчого СВ Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області Воробець Р. М. від 22 жовтня 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного 13 квітня 2020 року до ЄРДР № 0000085 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України.

Ухвалою від 17 березня 2021 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано постанову дізнавача Рогатинського відділення поліції Тисменицького відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області Романківа І. М. від 21.12.2020 про закриття кримінального провадження № 0000018, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

Ухвалою від 25.03.2021 скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано постанову дізнавача Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області Романківа І. М. від 12 січня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0000159, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

Ухвалою від 29 березня 2021 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано постанову слідчого СВ Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області від 18 грудня 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного 13 квітня 2020 року до ЄРДР № 0000085 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України.

Ухвалою від 13 липня 2021 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого відділення поліції № 4 (м. Рогатин) Івано-Франківського районного управління поліції в Івано-Франківській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення, задоволено.

Зобов`язано начальника слідчого відділення відділення поліції № 4 (м. Рогатин) Івано-Франківського районного управління поліції в Івано-Франківській області зареєструвати в ЄРДР повідомлення про кримінальне правопорушення, викладене в заяві ОСОБА_1 від 11 квітня 2021 року, яка надійшла до поліції та зареєстрована 06 травня 2021 року за № 1186.

Ухвалою від 13 вересня 2021 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано постанову начальника СВ Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області Гальми Я. В. від 10 лютого 2021 року про закриття кримінального провадження № 0000069.

Ухвалою від 25 жовтня 2021 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано постанову начальника СВ Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області Гальми Я. В. від 05 лютого 2021 року про закриття кримінального провадження № 0000069.

Ухвалою від 03 липня 2019 року закрито провадження за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 від 01 липня 2019 року на бездіяльність СВ Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області Гальми Я. В. щодо невнесення відомостей про злочин до ЄРДР, після отримання заяв про злочин у зв`язку з внесенням 01 липня 2019 року органом досудового розслідування відомостей до ЄРДР за №0000162.

Рішенням Івано-Франківського окружного суду від 27 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 до ГУНП в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність ГУНП в Івано-Франківській області щодо надання відповіді на звернення ОСОБА_1 від 22 липня 2019 року.

Зобов`язано ГУНП в Івано-Франківській області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 22 липня 2019 року та надати повну та обґрунтовану відповідь на таке звернення.

Згідно з копією постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до ГУНП в Івано-Франківській області з вимогами: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо надання відповіді від 21 жовтня 2019 року №18997/108/24/02-2019 на звернення від 10 вересня 2019 року; зобов`язати відповідача об`єктивно та всебічно перевірити звернення позивача від 10 вересня 2019 року та надати вмотивовану відповідь відповідно до вимог ЗУ від 02 жовтня 1996 року «Про звернення громадян» (надалі Закон № 393/96-ВР).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В частині позовних вимог про зобов`язання ГУНП в Івано-Франківській області об`єктивно та всебічно перевірити скаргу ОСОБА_1 від 10 вересня 2019 року та надати вмотивовану відповідь провадження закрито.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року у справі № 300/2227/19 скасовано в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 щодо визнання бездіяльності ГУНП в Івано-Франківській області у зв`язку з наданням відповіді від 21 жовтня 2019 року за №18997/108/24/02-2019 на скаргу від 10 вересня 2019 року.

В цій частині прийнято нову постанову, якою провадження у справі закрито, в решті рішення залишено без змін.

Згідно з копією постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до ГУНП в Івано-Франківській області з вимогами: визнати протиправною бездіяльність ГУНП в Івано-Франківській області щодо ненадання йому відповіді на заяву від 02 серпня 2020 року про вчинення адміністративних правопорушень 02 серпня 2020 року в с. Гоноратівка Рогатинського району Івано-Франківської області; визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нескладення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення за статтею 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП) у с. Гоноратівка Рогатинського району Івано-Франківської області 02 серпня 2020 року.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року у задоволенні позову було відмовлено.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду в частині відмови у задоволенні позову та такі позовні вимоги задоволено.

Згідно з довідкою про рух кримінальних проваджень від 29 листопада 2022 року та довідкою без дати (подана до суду 19 травня 2023 року), виданими начальником слідчого відділення поліції № 4 (м. Рогатин) Гальмою Я. В., витягами з ЄРДР відділення поліції № 4 (м. Рогатин) здійснювало такі досудові розслідування за заявами ОСОБА_1 :

Кримінальне провадження № 0000069 від 23 березня 2015 року, в якому 30 вересня 2015 року прийнято рішення про закриття; 03 лютого 2016 року відновлено досудове розслідування, скасовано постанову слідчого про закриття; 10 лютого 2021 року прийнято рішення про закриття; 25 жовтня 2021 року відновлено досудове розслідування, скасовано постанову слідчого про закриття; 13 березня 2022 року прийнято рішення про закриття.

Кримінальне провадження № 0000006 від 21 травня 2015 року, в якому 29 вересня 2015 року прийнято рішення про закриття; 09 грудня 2015 року відновлено досудове розслідування, скасовано постанову слідчого про закриття; 22 вересня 2022 року прийнято рішення про закриття.

Кримінальне провадження № 0000011 від 14 грудня 2015 року, в якому 10 лютого 2021 року прийнято рішення про закриття; 25 жовтня 2021року відновлено досудове розслідування, скасовано постанову слідчого про закриття; 22 вересня 2022 року прийнято рішення про закриття.

Кримінальне провадження № 0000254 від 20 вересня 2016 року, в якому 10 лютого 2021року прийнято рішення про закриття; 25 жовтня 2021 року відновлено досудове розслідування, скасовано постанову слідчого про закриття; 22 вересня 2022 року прийнято рішення про закриття.

Кримінальне провадження № 0000266 від 30 вересня 2016 року, в якому 10 лютого 2021 року прийнято рішення про закриття; 25 жовтня 2021року відновлено досудове розслідування, скасовано постанову слідчого про закриття; 22 вересня 2022 року прийнято рішення про закриття.

Кримінальне провадження № 0000308 від 13 листопада 2017 року , в якому 22 вересня 2022 року прийнято рішення про закриття.

Кримінальне провадження № 0000309 від 13 листопада 2017 року, в якому 30 червня 2020 року прийнято рішення про закриття; 12 жовтня 2020 року відновлено досудове розслідування, скасовано постанову слідчого про закриття; 30 грудня 2020 року прийнято рішення про закриття.

Кримінальне провадження № 0000159 від 27 червня 2019 року, в якому 21 січня 2021 року прийнято рішення про закриття; 09 квітня 2021 року відновлено досудове розслідування, скасовано постанову слідчого про закриття; 17 листопада 2021 року прийнято рішення про закриття.

Кримінальне провадження № 0000059 від 11 березня 2020 року , в якому 22 грудня 2020 року прийнято рішення про закриття.

Кримінальне провадження № 0000158 від 29 липня 2020 року, в якому 16 липня 2021року прийнято рішення про закриття.

Кримінальне провадження № 0000018 від 29 липня 2020 року, в якому 21 грудня 2020 року прийнято рішення про закриття; 17 березня 2021року відновлено досудове розслідування, скасовано постанову слідчого про закриття; 23 червня 2021 року прийнято рішення про закриття.

Кримінальне провадження № 0000010 від 17 січня 2020 року , в якому 19 грудня 2020 року прийнято рішення про закриття.

Допитаний в судовому засіданні як свідок начальник слідчого відділення поліції № 4 (м. Рогатин) ОСОБА_3 надав показання, що усі кримінальні провадження, розпочаті за заявами ОСОБА_1 на цей час є закритими. Водночас згідно з наданою позивачем копією ухвали слідчого судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2023 року постанову слідчого від 22 вересня 2022 року про закриття кримінального провадження № 0000069 скасовано.

Також позивач зазначив, що не отримував постанови про закриття інших кримінальних проваджень, внаслідок чого не мав змоги їх оскаржити.

ОСОБА_1 стверджує, що незаконними рішеннями та бездіяльністю відповідача, тривалим досудовим розслідуванням кримінальних проваджень йому завдано моральної шкоди. На підтвердження факту перенесених переживань і завданої моральної шкоди ОСОБА_1 надав копії фіскальних чеків за 2019-2020 роки, які підтверджують придбання медичних препаратів, рецепту, а також електронного направлення від 16 грудня 2020 року на консультацію до невролога.

Допитані судом першої інстанції свідки ОСОБА_1 (рідний брат позивача) та ОСОБА_2 (матір позивача), позивач зазнав значних переживань за фактом неодноразових його звернень в поліцію, які не знайшли свого вирішення.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач, серед іншого, посилався на ч. 3 ст. 19 Закону України «Про національну поліцію» відповідно до якої держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19), вказано, що у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді. У справах про відшкодування шкоди державою вона бере участь як відповідач через той орган, діяннями якого завдано шкоду. Хоча наявність такого органу для того, щоб заявити відповідний позов до держави Україна, не є обов`язковою. Участь у вказаних справах Державної казначейської служби України чи її територіальних органів не є необхідною.

Залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц, провадження № 14-515цс19).

Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України.

Оскільки як на підставу задоволення позовних вимог позивач посилався на незаконні дії (бездіяльність) ГУНП в Івано-Франківській області, яке було залучено до участі в справі в якості відповідача, в задоволенні позову до Казначейства, враховуючи вищенаведене, а також те, що воно жодних незаконних дій (бездіяльності) щодо позивача не вчиняло, необхідно відмовити.

Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, до юридичних фактів, які має довести позивач, належить доведення факту завдання моральної шкоди та розміру шкоди.

Доведення цих обставин із боку позивача можливе на підставі доказів, перелічених у статті 76 ЦПК України. До таких доказів належить висновок експертизи, проте він не є як єдиним можливим і достатнім доказом спричинення шкоди, так і підставою визначення її розміру, оскільки згідно з частиною другою статті 89 ЦПК України жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав відповідні докази завдання йому шкоди, довів цими доказами певний її розмір і не просив суд про призначення відповідної експертизи, а тому суд першої інстанції не мав підстав для відмови в позові чи призначення експертизи з власної ініціативи, оскільки це не передбачено положеннями ЦПК України (зокрема статтями 12, 83), які мають суто змагальний характер доказування.

Казначейство, яке не погоджувалося з доводами позивача про розмір моральної шкоди, визначеної позивачем, відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України не було позбавлено можливості заявити клопотання про призначення такої експертизи. Проте таким правом не скористалося, а тому доводи апеляційного скарги щодо недоведеності розміру моральної шкоди є безпідставними.

Враховуючи вищенаведене, апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково.

З інших підстав рішення суду не оскаржується.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Державної казначейської служби України задовольнити частково.

Рішення Рогатинського районного суду від 30 травня 2023 року в частині задоволення позовних вимог до Державної казначейської служби України скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 20 жовтня 2023 року.

Судді В. М. Барков

В. А. Девляшевський

В. М. Луганська