Дата документу 25.10.2023 Справа № 333/4565/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/4565/22 Головуючий у 1-й інстанції: Стоматов Е.Г.
Провадження №22-ц/807/1754/23 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В., Камалової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), стягувач: ОСОБА_2 , заінтересовані особи: державний виконавець Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щетинкіна Анастасія Сергіївна про визнання незаконним та скасування постанови державного виконавця від 06 травня 2022 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (ВП 66652705), -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), стягувач: ОСОБА_2 , заінтересовані особи: державний виконавець Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щетинкіна Анастасія Сергіївна про визнання незаконним та скасування постанови державного виконавця від 06 травня 2022 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (ВП 66652705).

В обґрунтування скарги зазначив, що 06 травня 2022 року державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Щетинкіною А.С. було винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (ВП № 66652705) на підставі Наказу Комунарського районного суду м. Запоріжжя № 333/820/20 від 26 березня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 24 лютого 2020 pоку. Відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень Наказ Комунарського районного суду м. Запоріжжя № 333/820/20 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 видано 03 березня 2020 року, а не 26 березня 2020 року, як зазначено в Постанові № 66652705 на підставі якого вона була винесена.

Постановою № 66652705 скаржник не згоден та вважає дії державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Щетиніної А.С. протиправними, а Постанова № 66652705 підлягає скасуванню, оскільки згідно з пунктом 10 статті 71 Закону України «Про виконаче провадження» тимчасове обмеження боржника у праві керувати траспорними засобами не може бути застосовано в разі якщо встановлення такого обмеження позбаляє боржнка основного законного джерела засобів для існування. На даний час скаржник працює водієм в службі таксі «Bolt», що є єдиним джерелом доходу з якого він має утримувати свою сім`ю та малолітню дитину ОСОБА_4 , а також сплачувати аліменти на іншу малолітню дитину - ОСОБА_3 . 3 огляду на вищевикладене винесена державним виконавцем Постанова № 66652705 унеможливлює отримання ним грошових коштів, в якості винагороди за роботу в службі таксі «Вolt», що призводить до порушення його конституційних прав.

На підставі вищевикладеного, просив суд поновити ОСОБА_1 строк на подання скарги на дії державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Щетинкіної А.С., визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Щетинкіної А.С. від 06 травня 2022 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (ВП № 66652705).

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2023 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2023 року, скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, задовольнити. Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Щетинкіної А.С. від 06 травня 2022 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (ВП № 66652705).

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не врахував, що оскаржувана постанова від 06 травня 2022 року була напралена державним виконавцем скаржнику за іншою адресою (м.Запоріжжя, вул.Космічна,26А), ніж та за якою на той час він був зареєстрований та проживав як внутрішньо переміщена особа з 20 квітня 2022 року ( АДРЕСА_1 ), отже він не міг її отримати, а тому не знав про її існування, як і про існування самого судового наказу та про існування заборгованості по аліментам, що перевищує суму платежів за шість місяців (90 185,94 грн). У зв`язку з відсутності у ОСОБА_1 інформації про існування наказу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 березня 2020 року, суд безпідставно посилався на існування заборгованості зі сплати аліментів, як на підставу для відмови у задоволенні скарги.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до вимог процесуального законодавства до апеляційного суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будь яких клопотань про відкладення розгляду справи не надав.

Судова повістка ОСОБА_1 була направлена на адресу для листування, яка зазначена ним в апеляційній скарзі: АДРЕСА_2 (а.с. т. 1 а.с. 230-231), проте повернулась з відміткою « адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до п.3) ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день постановлення у поштовомук повідомленні відмітки про відмову отримати судову провістку чи відмітку про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідмленою цією особою суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином провідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

При цьому, колегія суддів зауважує, що Європейський суд з прав людини у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" ("Alimentaria Sanders S.A. v. Spain", рішення від 7 липня 1989 року, заява №11681/85, п. 35) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд виходить з того, що якщо сторони та/або їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Оскільки учасники справи були належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи ОСОБА_1 реалізував своє право на викладення відповідних аргументів у апеляційній скарзі, та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), апеляційний суд вважає за потрібне розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності учасників справи

В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що постанова державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами винесена відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та є правомірною, постанова винесена у звязку з наявністю у боржника заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 90 185,94 грн, що перевищувало суму платежів за шість місяців, жодних доказів того, що встановлення обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами позбавляє його основного законного джерела засобів для існування боржником не надано, а судом не встановлено, останній офіційно не працевлаштований.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що 03 березня 2020 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя винесено судовий наказ № 333/820/20 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 24 лютого 2020 року. Даний наказ набрав чинності 03 лютого 2023 року, виданий 26 березня 2020 року. В судовому наказі адреса боржника ОСОБА_1 зазначена: АДРЕСА_3 (а.с.97).

Вперше, ОСОБА_2 пред`явила вищезазначений виконавчий документ до Соломянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міністерство юстиції України, який повідомленням старшого державного виконавця Житніковим С.С. 13 липня 2020 року повернуто стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.10 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки адреса вказана у виконавчому документі їм не підвідомча (а.с.96).

26 серпня 2021 року стягувач ОСОБА_2 звернулася до Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із Заявою про прийняття виконавчого листа, а саме судовий заказ № 333/820/20 виданий Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягненя з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , 2010 року народження у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 24 лютого 2020 року (а.с.95).

02 вересня 2021 року державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиці (м. Дніпро) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66652705 за виконавчим документом, а саме судовий наказ Комунарського районного суду м. Запоріжжя, виданий 26 березня 2020 року №333/820/20. Зобов`язано боржника, протягом 5 робочих днів, подати декларацію про доходи на майно та попередити боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесенння до неї завідомо неправдивих відомостей (а.с.99).

Відповідно до супровідного листа, того ж дня за вих. № 54929, державний виконавець Щетинкіна А.С. направила копію даної постанови про відкриття виконавчого провадження, зокрема ОСОБА_1 на адресу зазначену у судовому наказі, а саме: АДРЕСА_3 (а.с.100).

02 вересня 2021 року державний виконавець Щетинкіна А.С. направила ОСОБА_1 на зазначену вище адресу за вих.№54932/10 виклик державного виконавця, яким боржника зобов`язано з`явитись до державного виконавця 09 вересня 2021 року о 13-00 год. щодо сплати боргу за вищевказаним виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату та ін. (а.с.105).

02 вересня 2021 року державним виконавцем було зроблено відповідні запити до Пенсійного фону України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи та про осіб-боржників, які отримують пенсії. Відповідно до яких інформацію не знайдено (а.с.107-108).

За боржником не зареєстровано транспортних засобів, відповідно до інформації Міністерства внутрішніх справ від 02 вересня 2021 року, від 14 квітня 2022 року, від 05 травня 2022 року, від 18 травня 2022 року, 25 вересня 2022 року (а.с.109,112,116,135,148).

Також, за боржником не зареєстровані технологічні транспортні засоби, відповідно до інформації Головного управління держпраці у Запорізькій області від 30 травня 2022 року (а.с.133).

Відповідно до відповіді Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» (Укрпатент» Національний орган інтелектуальної вланості Мінекономіки від 18 травня 2022 року, за результатами пошуку об`єктів інтелектуальної власності, що належать ОСОБА_1 , не виявлено (а.с.136).

Відповідно до відповіді Головного управління Держспоживслужби в Запорізькій області від 13 червня 2022 року, за інформацією з Єдиного реєстру для ведення автоматизованого обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, за ОСОБА_1 на території Запорізької області не зареєстровано (а.с.138).

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України від 02 лютого 2021 року, від 23 лютого 2022 року, від 05 травня 2022 року, від 20 вересня 2022 року, від 05 січня 2023 рку ОСОБА_1 має відкритий рахунок в АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Універсал банк» (а.с.110,113,147,149).

Відповідно до відповіді Державної фіскальної служби України від 23 лютого 2022 року, від 05 травня 2022 року, від 05 січня 2023 року відсутня інформація щодо джерел отримання доходів ОСОБА_1 (а.с.114,117,150).

06 травня 2022 року державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щетинкіною А.С. винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумових чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; та про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до розрахунку заборгованості державного виконавця Щетинкіної А.С. за виконавчим документом судовий наказ № 333/820/20 станом на 31 серпня 2021 року ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 57 957 грн 27 коп за період з лютого 2020 року по серпень 2021 року (а.с.111).

Відповідно до розрахунку заборгованості державного виконавця Щетинкіної А.С. за виконавчим документом судовий наказ № 333/820/20 станом на 05 травня 2022 року ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 90 185 грн 94 коп за період з лютого 2020 року по квітень 2022 року (а.с.122).

06 травня 2022 року державним виконавцем Щетинкіною А.С. винесено ряд постанов по ВП № 66652705 щодо встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїду за межі України, у праві полювання, у праві користування зброєю, в тому числі про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами (а.с.118-121).

Відповідно до супровідного листа вих. № 6626/10-18.3-33 від 06 травня 2022 року, державний виконавець направила зокрема ОСОБА_1 розрахунок заборгованості по аліментам та постанови про тимчасове обмеження за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.123).

Відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг Управління державної реєстрації фізичних осіб від 06 травня 2022 ркоу за № 04-46/3/1911 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 з 03 грудня 2008 року по теперішній час (а.с.132).

Відповідно до повідомлення Комунарського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 26 липня 2022 року, ОСОБА_1 не призивався на військову службу їхнім центром (а.с.142).

Відповідно до розрахунку заборгованості державного виконавця Щетинкіної А.С. за виконавчим документом судовий наказ № 333/820/20 станом на 31 грудня 2022 року ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 116 489 грн. 67 коп.. (а.с.151).

Даний розрахунок заборгованості державним виконавцем Щетинкіною А.С. 11 січня 2023 року направлено зокрема ОСОБА_1 на адресу його місця реєстрації, а саме: АДРЕСА_3 (а.с.152). У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Тобто, з метою забезпечення реального виконання судового рішення та ефективного захисту порушених прав, ЦПК України передбачає спеціальні форми реагування, зокрема розділом VІІ «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України визначено порядок судового контролю за виконанням судових рішень в цивільних справах.

Так, статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають,що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 447 ЦПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

У постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) вказано, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим.

Відповідно до частини першої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку, щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів.

Частиною третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» обумовлено, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Встановлення мінімального розміру аліментів є законодавчою гарантією для забезпечення належного утримання дитини. Мінімальний розмір аліментів застосовується, якщо визначена, в даному випадку частка заробітку (доходу), яка стягується з боржника, буде меншою за такий мінімальний розмір.

Порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими в частці від заробітку (доходу) закріплено у статті 195 СК України, відповідно до якого заборгованість за аліментами визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами не смертельної дії - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Як підтверджується матеріалами справи 02 вересня 2021 року за заявою ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження ВП №66652705 з примусового виконання судового наказу №333/820/20, виданого 26 березня 2020 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 24 лютого 2020 року.

В ході примусового виконання зазначеного виконавчого провадження, на підставі частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесено, зокрема, постанову від 06 травня 2022 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, копія якої була направлена сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до розрахунку держаного виконавця станом на 30 квітня 2022 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів складає 90 185,94 грн.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції вірно встановив, що на момент винесення оскаржуваної постанови ОСОБА_1 мав заборгованість по сплаті аліментів по виконавчому провадженню ВП № 66652705 відкритому державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Щетинкіною А.С. на виконання судового наказу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2020 року, виданого судом 26 березня 2020 року №333/820/20, сукупний розмір якої перевищував суму відповідних платежів за шість місяців.

Станом на день винесення постанови державного виконавця щодо обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами від 06 травня 2022 року, станом на 30 квітня 2022 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість за сплату аліментів за судовим наказом у розмірі 90 185,94 грн, яка станом на день звернення зі скаргою до суду (07 жовтня 2022 року) вказану заборгованість не погашено, навпаки її розмір збільшився.

Жодних доказів щодо відсутності у боржника заборгованості зі сплати аліментів у зазначеному розмірі матеріали справи не містять.

Доказів того, що ОСОБА_1 вживаються заходи для погашення заборгованості по аліментам скаржником не надано.

Навпроти, як вбачається з розрахунку заборгованості державного виконавця, станом на 31 грудня 2022 року розмір заборгованості по аліментам у ОСОБА_1 збільшився та становить 116 489,67 грн.

Отже, ОСОБА_1 з лютого 2020 року по грудень 2022 року не здійснив жодного платежу щодо сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за судовим наказом Комунарського районного суду м. Запоріжжя виданого 26 березня 2020 року № 333/820/20.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами від 02 вересня 2021 року, про останнє місце роботи ОСОБА_1 на обліку як працевлаштована особа не перебуває.

Відповідно до відповіді Державної фіскальної служби України від 23 лютого 2022 року, 05 травня 2022 року, від 05 січня 2023 року відсутня інформація щодо джерел отримання доходів ОСОБА_1 ..

Скаржником ні до суду першої ні до суду апеляційної інстанції не надано відомостей про джерела доходу скаржника за період з лютого 2020 року по 06 травня 2022 року.

Отже, станом на 06 травня 2022 року у державного виконавця існували законні підстави для винесення постанови про обмеження права боржника у керуванні транспортним засобом.

Жодних доказів того, що встановлення обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами позбавляє його основного законного джерела засобів для існування боржником не надано, а судом не встановлено. ОСОБА_1 офіційно не працевлаштований.

Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що матеріали скарги не містять доказів зміни розміру аліментів за судовим наказом Комунарського районного суду міста Запоріжжя №333/820/20 від 03 березня 2020 року, а також доказів розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Сам по собі факт народження у ОСОБА_1 другої дитини доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не звільняє останнього від обов`язку зі сплати аліментів за судовим наказом Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 03 березня 2020 року № 333/820/20 виданий 26 березня 2020 року.

Крім того, в матеріалах справи знаходиться розрахунок державного виконавця щодо наявності заборгованості у заявника ОСОБА_1 зі сплати аліментів, станом на 11 січня 2023 року боржник не сплатив жодного платежу на погашення боргу.

Даний розрахунок заявником не спростовано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що обмеження в праві керування транспортним засобом позбавить його єдиного законного джерела засобів існування, оскільки надання послуг з перевезення пасажирів є єдиним його законним джерелом засобів для існування.

Колегія суддів вважає вказані доводи апеляційної скарги безпідставними та необґрунтованими, оскільки відповідно до довідок Державної фіскальної служби та Пенсійного фонду України, що знаходяться в матеріалах справи, ОСОБА_1 офіційно не працевлаштований, останнім не надано доказів того, що від доходу який він отримував від надання послуг з перевезення пасажирів в Bolt, ним сплачувалися аліменти на утримання сина ОСОБА_7 чи погашалася заборгованість по аліментам. Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що обмеження в праві керування транспортними засобами позбавить ОСОБА_1 основного законного джерела доходу суду не надано, як і не надано доказів неможливості опанування скаржником нових видів професій.

Доводи ОСОБА_1 про те, що останній не знав та не міг знати про існування за ним зобов`язання за судовим наказом Комунарського районного суду м. Запоріжжя № 333/820/20 виданий 26 березня 2020 року щодо сплати ним аліментів та на момент винесення постанови державного виконавця від 06 травня 2022 року, оскільки за адресою місця реєстрації ( АДРЕСА_4 ) він не проживав, а з 20 квітня 2022 року зареєстрував адресу свого проживання/перебування, як внутрішньо переміщеної особи та отримав Довідку переселенця за № 3004- згідно з якою адресою його проживання/перебування є: АДРЕСА_1 , не заслуговують на увагу.

Як вбачається з відповіді Департаменту реєстраційних послуг Управління державної реєстрації фізичних осіб від 06 травня 2022 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 з 03 грудня 2008 року по день видачі довідки, що підтверджується також копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , доданої скаржником до скарги, за якою останній також був зареєстрований на день видачі судового наказу (а.с.132, 74-77).

З матеріалів справи № 333/820/20 (провадження № 2-н/333/76/20) за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про видачу судового наказу вбачається, що 24 лютого 2020 року ОСОБА_2 звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з вимогою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. №333/820/20 -1). В своїй заяві ОСОБА_2 зазначила адресу боржника ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 . На запит Комунарського районного суду м. Запоріжжя відповідно до ч.6 ст.187 ЦПК України, 02 березня 2023 року з Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради надійшла довідка від 28 лютого 2020 року за № 01-71/2245, за якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 з 03 грудня 2008 року по теперішній час (а.с. №333/820/20 -10). Наступного дня, 03 березня 2020 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання їхнього спільного сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше ніж 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 24 лютого 2020 року, який того ж дня було направлено на адресу реєстрації ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) ( справа №333/820/20 а.с. -11,12).

Згідно ч. 10 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

При цьому згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», громадянин України, який проживає на території України зобов`язаний протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою.

Отже, невиконання скаржником вимог законодавства щодо реєстрації місця проживання, яке унеможливило вручення копії рішення суду першої інстанції, з незалежних від суду причин, може нести негативні наслідки лише для самого скаржника. ОСОБА_1 визнає, що не проживає за адресою реєстрації, проте про своє справжнє місце проживання він суд не повідомляв.

Водночас, на день прийняття судового наказу ( 03 березня 2020 року), винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження 02 вересня 2021 року ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою - АДРЕСА_4 (а.с.71).

Отже, суд першої інстанції належно виконавав процесуальний обов`язок з направлення копії судового рішення апелянту, оскільки з моменту винесення судового наказу 03 березня 2020 року та його видачі 26 березня 2020 року, ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Крім того, колегія суддів зауважує, що з наданої довідки вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований в мобільному додатку «Дія», в якому в розділі «Відкриті виконавчі провадження» відображаються всі відкриті виконавчі провадження, в тому числі ВП № 66652705.

Отже, встановивши, що за боржником рахується заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини, розмір якої перевищує сукупну суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець правомірно виніс постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Крім того, під час розгляду справи заявником не доведено протиправність дій державних виконавців та не надано доказів на підтвердження неправомірності застосування щодо боржника заходів примусового виконання рішення, передбачених частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

ОСОБА_1 не заперечує факт наявності у нього заборгованості по сплаті аліментів, проте просить визнати незаконними застосовані щодо нього заходи примусового виконання рішення. Правильність проведених розрахунків за аліментами належними та допустимими доказами не спростовано.

Установивши наведені обставини, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання неправомірними дій державних виконавців та скасування вжитих тимчасових обмежень, оскільки порушення прав заявника у виконавчому провадженні не доведено і судом не встановлено.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови діяв в межах наданих йому законом повноважень, відповідає обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які суд правильно застосував.

Аналізуючи норми права, якими керувався державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови, вбачається, що достатньою підставою для застосування тимчасових обмежень є встановлення факту наявності заборгованості за певний період, передбачений законом та в певному розмірі.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами діє до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. У разі сплати Боржником заборгованості по аліментам обмеження у праві керування транспортними засобами буде знято.

З урахуванням вищевикладеного, вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обгрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З огляду на те, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 27 жовтня 2023 року.

Головуючий, суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С.Маловічко С.В.