Справа № 368/1296/22
Провадження № 2/368/198/23
Рішення

Іменем України

(Заочне)

"18" жовтня 2023 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Іванюти Т.Є.

при секретарі Вареник О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, - встановив :

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що Вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 18.08.2020 року ОСОБА_2 визнано винним за ст. 356 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.

Даним злочином позивачу було завдано матеріальну шкоду в сумі 139762,95 грн. Так як відповідач добровільно шкоду не відшкодовує та просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду завдану злочином.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явився. На сайті Кагарлицького районного суду Київської області було розміщено оголошення про виклик відповідача в судове засідання, що відповідає вимогам ст. 128 ч.11 ЦПК України. А тому, суд вважає за можливе, зі згоди представника позивача, ухвалити заочне рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Відповідно положень до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст.124 Конституції України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками справи, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань з приводу забезпечення доказів

Так в судовому засіданні встановлено, що у провадженні Кагарлицького районного суду Київської області перебувало кримінальне провадження № 368/1788/18 по обвинуваченню ОСОБА_2 , у вчиненні злочину передбаченого ст. 356 КК України.

ОСОБА_1 , у вказаному кримінальному провадженні є потерпілим, оскільки був власником автомобіля КАМАЗ 5511 із номерним знаком НОМЕР_1 .

Як було встановлено в ході досудового розслідування, 10 вересня 2018 року близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_2 перебуваючи на стоянці сільськогосподарської техніки по АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що мав при собі ключі від наданого йому для виконання роботи автомобіля КАМАЗ 5511 із номерним знаком НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , знаючи, що вказаний автомобіль має зберігатись на даній стоянці, а також те, що автомобіль дозволено використовувати тільки для перевезення вантажів і тільки за вказівкою власника, діючи умисно, самоправно вирішив взяти для використання у власних цілях вищевказаний транспортний засіб із стоянки на якій він мав зберігатись.

Реалізовуючи свій умисел, ОСОБА_2 відкрив автомобіль КАМАЗ 5511 із номерним знаком НОМЕР_1 , сів до кабіни водія, запустив двигун та встановивши контроль над цим транспортним засобом, поїхав до себе додому. Прибувши до місця проживання, автомобіль залишив зберігати під двором по АДРЕСА_4 .

Наступного дня, 11.09.2018 о 19 год. 30 хв. перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_2 діючи умисно, не запитуючи дозволу у власника транспортного засобу, самоправно, вирішив використати автомобіль КАМАЗ 5511 із номерним знаком НОМЕР_1 для поїздки до магазину в с. Бурти. Скориставшись наявністю ключів до автомобіля ОСОБА_2 сів за кермо, запустивши двигун та встановивши контроль над транспортним засобом почав рух. Однак, рухаючись по вул. Шевченка в с. Бурти ОСОБА_2 не справився із керуванням та в`їхав у житловий будинок АДРЕСА_5 .

Внаслідок самоправних дій ОСОБА_2 пошкоджено автомобіль КАМАЗ 5511 із номерним знаком НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_1 .

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 12-2/897 від 06.12.2018 сума матеріального збитку, завдана власнику автомобіля КАМАЗ 5511 із номерним знаком НОМЕР_1 шасі № НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження дорівнює ринковій вартості цього ж автомобіля у непошкодженому стані та становить 139 762, 95 грн.

Майнова шкода, завдана ОСОБА_1 як власнику транспортного засобу, є значною, так як її розмір у 8221 разів перевищує визначений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян в розмірі 17 грн. та у 159 разів перевищує розмір податкової соціальної пільги визначеної згідно із п. 5 підр. 1 розділу XX Податкового кодексу на 2018 рік (881 грн.)".

Вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 18.08.2020 року ОСОБА_2 визнано винним за ст. 356 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.

Таким чином, внаслідок даного злочину, позивачу завдана матеріальна шкода у розмірі 139 762, 95 грн.

Розмір таких збитків, що підлягає відшкодуванню позивачу, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна або виконання робіт, необхідних для відновлення втраченої речі.

Частиною 7 ст. 128 КПК України визначено, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

У відповідності до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі.

Як передбачено ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Водночас, ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч.ч. 2 та 3 статті 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Главою 13 «Речі. Майно» ЦК України визначено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (стаття 190). Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (стаття 179 ЦК України).

Зважаючи на положення статей 22, 1192 ЦК України у позивача є законні підстави на відшкодування шкоди (реальних збитків), яку завдано останньому.

Вказана правова позиція визначена у постанові Верховного Суду від 08.02.2018 по справі № 662/928/15ц.

Таким чином, сума реальних збитків завданих позивачу від злочину становить 139 762, 95.

До теперішнього часу, ОСОБА_2 жодним чином не відшкодовано позивачу матеріальної шкоди.

Як вбачається з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі статтею 22 Цивільного кодексу України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до пунктів 2 та 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» - шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними й шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вини зазначеної особи.

Дане встановлено на підставі копіями паспорта, реєстраційного посвідчення на авто, витягу з ЄРДР, вироку Кагарлицького районного суду Київської області від 18.08.2020 року, ухвалою Київського апеляційного суду від 29.09.2020 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи, необхідні та достатні для ухвалення даного рішення, отримали достатню оцінку.

А тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Позивача 139762,95 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином та судові витрати в сумі 1397,63 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. 10, 89, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, 22, 23, 1166, 1192 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (рнокпп: НОМЕР_4 ), 139 762, 95 (сто тридцять дев`ять тисяч сімсот шістдесят дві) грн. 95 коп. як відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір в сумі 1397,63 грн.

Рішення суду набуває законної сили відповідно до ст.. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом 30 днів .

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 18.10.2023 року.

Суддя : Т.Є. Іванюта.