Провадження № 22-ц/4808/1154/23
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Фединяк В.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач)

суддів: Бойчука І.В., Максюти І.О.

секретаря Кузів А.В.

з участю представника Органу опіки та піклування Рохман І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Органу опіки та піклування Служби у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Рохман Ірини Василівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення Івано-Франківського міського суду від 20 липня 2023 року, ухвалене в складі судді Бородовського С.О. в м. Івано-Франківськ у справі за позовом Органу опіки та піклування Служби у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року Орган опіки та піклування м. Івано-Франківська в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулося в суд з позовом, який в подальшому уточнено, до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є батьками дітей: ОСОБА_1 05/10/2005 року народження, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьки перебувають в шлюбі, проте проживають окремо. Батьки належним чином не доглядають дітей, не виховують та не забезпечують нормальний розвиток. Батьки не виконують батьківські обов`язки. діти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувають з 12.04.2021 року на обліку Служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, як діти, що опинилися у складних життєвих обставинах через ухилення їх батьків від виконання батьківських обов`язків. Згідно листа Івано-Франківського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 06.05.2022 року No 30/49-20 сім`я Журавель вдруге перебувала під соціальним супроводом центру з 19.04.2021 року до 28.04.2022 року у зв`язку з ухиленням батьків від виконання обов`язків щодо утримання та виховання дітей. Перший соціальний супровід сім`ї тривав з 26.10.2016 року до 11.11.2017 року. Постановою від 18.03.2021 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 184 КУпАП (невиконання батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей) а саме: за те, що вона залишила дітей без нагляду на тривалий час. На матір накладено на неї адміністративне стягнення у виді попередження. Просив позбавити ОСОБА_5 , ОСОБА_6 батьківських прав відносно дітей : ОСОБА_1 05/10/2005 року народження, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнути з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь аліменти на утримання: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 06/02/2018 року у розмірі частки усіх видів доходів з кожного до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 20 липня 2023 року позов задоволено частково. Позбавлено батьківських прав ОСОБА_5 щодо дітей ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнуто з ОСОБА_5 на утримання дітей ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно аліменти на користь законного представника у розмірі 1/4 частини усіх доходів, але не менше 50 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів розпочато з 01/09/2022 і здійснювати до досягнення старшою дитиною повноліття. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник Органу опіки та піклування Служби у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської Рохман І. В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема вказує, що судом першої інстанції помилково не взято до уваги, що батьки неналежно виконують батьківські обов`язки, дітьми не займаються, не уклали декларацію з лікарем, за дітьми догляд здійснюють дідусь та бабуся по лінії матері. За весь час роботи із батьками сім`ї ОСОБА_7 від них жодної ініціативи йти на контакт та співпрацювати в інтересах дітей не надходило, покращення в поведінці батьків в розрізі виконання батьківських обов`язків не було. Вони свідомо нехтували рекомендаціями фахівця із соціальної роботи та працівників Служби у справах дітей, тому ситуація щодо виховного процесу дітей та їх утримання і догляду залишилася без змін. 29.06.2022 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини втрете розглядалося питання щодо позбавлення відповідачів батьківських прав. За результатами розгляду прийнято рішення рекомендувати виконавчому комітету Івано-Франківської міської ради надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стосовно дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2

Вказують, що ОСОБА_6 не займається вихованням та розвитком дітей, не проживає з ними та не спілкується в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не піклується про їх здоров`я, не відвідує з дітьми лікарів. Також батько не забезпечує необхідного харчування дітям, що підтверджується поясненнями позивача, свідка, та стверджується в актах обстеження житлово-побутових умов сім`ї, копії яких були додані до позовної заяви. Згідно листа КНП «Центр первинної медичної консультативно-діагностичної допомоги» від 10.05.2022 року No166/69, декларація з лікарем-педіатром стосовно дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не укладена; догляд за дітьми здійснює бабуся та виконує рекомендації лікарів. Батьки дітей декларації з лікарем не уклали, за медичною допомогою не зверталися. При цьому всі вищезазначені факти нехтування ОСОБА_6 своїми батьківськими обов`язками та ухилення від виконання покладених на них обов`язків є усвідомленими та умисними, оскільки робота з даною сім`єю велась регулярно з 26.10.2016 року, і за весь час роботи з батьками від них жодної ініціативи контакту та співпраці в інтересах дітей не надходило. Крім того судом не враховано, що відносно ОСОБА_6 неодноразово складалися протоколи про адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства відносно дружини, його бабусі, дані факти насильства були вчинені в присутності дітей, що створює загрозу їх фізичному та психологічному здоров`ю. Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник Органу опіки та піклування Рохман І. В. апеляційну скаргу підтримала, просить задовольнити подану скаргу.

ОСОБА_6 заперечив доводи апеляційної скарги, вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні орган опіки та піклування, відповідач ОСОБА_6 та свідок однозначно довели перед судом ту обставину, що матір дітей не доглядає за дітьми, не виховує їх та не утримує дітей. Разом з цим представник органу опіки та піклування та свідок довели перед судом ту обставину, що відповідач ОСОБА_6 неналежно виконує свої батьківські обов?язки щодо утримання, догляду та виховання дітей, але не повністю ухиляється від їх виконання, бере часткову участь у забезпеченні дітей та їх догляді. Крім цього протягом усього судового розгляду позивач не вказав особу, на користь якої просив про присудження аліментів. Таким чином резолютивна частина судового рішення викладена безпосередньо за змістом прохальної частини позовної заяви.

Мати неповнолітніх дітей ОСОБА_5 рішення суду не оскаржує, тому вказане рішення в цій частині не переглядається.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що в зареєстрованому шлюбі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 народились діти: ОСОБА_1 05/10/2005 року народження, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з матір`ю по АДРЕСА_1 .

Батько дітей на даний момент проживає окремо від дітей по АДРЕСА_2 .

Згідно наказу Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Служба у справах дітей від 12 квітня 2021 року №167 взято на облік дітей, які перебувають в складних життєвих обставин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у звязку з ухиленням батьків від виконання обовязків (Т.1 а.с.26).

Згідно наказу Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Служба у справах дітей від 12 квітня 2021 року №168 взято на облік дітей, які перебувають в складних життєвих обставин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у звязку з ухиленням батьків від виконання обовязків (Т.1 а.с.28).

Згідно наказу Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Служба у справах дітей від 12 квітня 2021 року №169 взято на облік дітей, які перебувають в складних життєвих обставин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у звязку з ухиленням батьків від виконання обовязків (Т.1 а.с.29).

Згідно наказу Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Служба у справах дітей від 12 квітня 2021 року №170 взято на облік дітей, які перебувають в складних життєвих обставин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 у зв`язку з ухиленням батьків від виконання обовязків (Т.1 а.с.30).

За змістом довідки №9105 від 19 березня 2021 року мати ОСОБА_5 зареєстрована по АДРЕСА_1 з з дітьми: ОСОБА_1 05/10/2005 року народження, ОСОБА_2 07/12/2010 року народження, ОСОБА_3 12/07/2013 року народження, ОСОБА_4 06/02/2018 року (Т.1 а.с.33)

Відповідно листа №30/49-20 від 06 травня 2022 року Івано-Франківського міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді - сімя Журавель вдруге перебувала під соціальним супроводом з 19 квітня 2021 року по 27 квітня 2022 року згідно доручення комісії з питань захисту прав дитини від 14 квітня 2021 року протокол №6 у звязку з неналежним виконанням батьківських обовязків(Т.1 а.с.34).

Згідно актів обстеження житлово-побутових умов сімї ОСОБА_8 від 16 лютого 2021 року, 28 квітня 2021 року, 03 серпня 2021 року по АДРЕСА_1 батько не проживає з дітьми, мати належним чином не займається вихованням дітьми. Санітарно-повбутові умови проживання дітей на час обстеження задовільні(т.1 а.с.36, 38,40 ).

За змістом письмових пояснень ОСОБА_5 , наданих 31 березня 2021 року Начальнику служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради визнає, що в повній мірі не виконує всіх батьківських обовязків відносно дітей. (Т.1 а.с.73-74)

За змістом пояснень ОСОБА_6 , наданих 31 березня 2021 року начальнику Служби у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради він фінансово допомогає старшій дочці ОСОБА_9 , з син ОСОБА_10 проживає з ним, з іншими дітьми спілкується не часто. (Т.1 а.с.75)

Згідно листа КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоровя» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 направлялось запрошення звернутись на огляд до лікаря-психіатра з подальшим проходженням ЛКК для визначеності наявності у батька, матері дитини тривалої хвороби (т.1 а.с.80)

Згідно витягу з рішення від 28 липня 2022 року №660 Івано-Франківськох міської ради про розгляд питань органу опіки та піклування затрерджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стосовно дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.16-20).

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. (пункти 1)-6) частини першої статті 164 СК України).

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька/матері, так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

ЄСПЛ у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України" (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

У рішенні від 16 липня 2015 року справі "Мамчур проти України" (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, слід виходити з того, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц (провадження № 61-4022св19); від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18); від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17(провадження № 61-13752св19); від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18(провадження № 61-8883св19); від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20).

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначена відповідальність батьків за розвиток дитини, а саме:

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини як особистості.

На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Батьки та особи, які їх замінюють, зобов`язані:

постійно дбати про фізичне здоров`я, психічний стан дітей, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей;

поважати гідність дитини, виховувати працелюбність, почуття доброти, милосердя, шанобливе ставлення до державної і рідної мови, сім`ї, старших за віком, до народних традицій та звичаїв;

виховувати повагу до національних, історичних, культурних цінностей українського та інших народів, дбайливе ставлення до історико-культурного надбання та навколишнього природного середовища, любов до своєї країни;

сприяти здобуттю дітьми освіти у навчальних закладах або забезпечувати повноцінну домашню освіту відповідно до вимог щодо її змісту, рівня та обсягу;

виховувати повагу до законів, прав, основних свобод людини.

Держава надає батькам і особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків, захищає права сім`ї.

Згідно ч.ч.1,2 ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

На виконання вимог зазначеного закону неповнолітній син відповідача ОСОБА_2 07/12/2010 року народження під час перегляд справи в апеляційному суду пояснив, що періодично спілкується з батьком, який допомогає їм у побуті, але буває занадто наполегливим у їх вихованні, допускає негативну поведінку при вихованні.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Разом з тим установлено, що батько неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , хоч періодично, але проявляє інтерес до дітей, частково піклується про них, надає кошти на їх утримання і позбавлення батьківських прав щодо дітей не в повній мірі відповідатиме їхнім інтересам.

Разом з тим, судом першої інстанції не враховано, що Органу опіки та піклування Служби у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської здійснює контроль за виконанням ОСОБА_6 свого батьківського обов`язку, відносно неповнолітнії дітей.

Ураховуючи наведене, рішення суду слід змінити та доповнити резолютивну частину цього рішення речення такого змісту: покласти на Орган опіки та піклування - Службу у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради контроль за виконанням ОСОБА_6 свого батьківського обов`язку, відносно неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 06/02/2018 року.

У разі небажання відповідача змінити своє ставлення до виконання батьківських обов`язків, позивач не позбавлений права повторно звернутися до суду із аналогічним позовом.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що згідно висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням від 28 липня 2022 року №660 Івано-Франківськох міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стосовно дітей, оскільки це не є підставою для скасування судового рішення, так як суд першої інстанції не погодився з вказаним висновком органу опіки та піклування, що відповідає положенням частини шостої статті 16 СК України, навівши відповідні мотивування.

Інші доводи апеляційних скарг зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував, тому задоволенню не підлягають.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст.374,376,382-384,389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Органу опіки та піклування Служби у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Рохман Ірини Василівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задовольнити частково.

Доповнити резолютивну частину цього рішення реченням такого змісту.

Покласти на Орган опіки та піклування - Службу у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради контроль за виконанням ОСОБА_6 свого батьківського обов`язку, відносно неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 06/02/2018 року.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 19 жовтня 2023 року.

Судді: В.Д.Фединяк

І.В.Бойчук

І.О.Максюта