Справа №461/5043/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2023 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Рожко Ю.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Процик І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом

позивач ОСОБА_2

( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 )

представник позивача адвокат Івашків Юрій Володимирович

(79011, м. Львів, вул. Рутковича, 2/3)

до

відповідач Львівська міська рада

(79008, м. Львів, площа Ринок, 1; ),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору

приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу

Синюк Світлана Вікторівна

(79018, м. Львів, вул. Васильківського, 9 прим. 1-10)

про визнання права власності в порядку спадкування,

встановив:

Позиції сторін та учасників справ, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Івашків Юрій Володимирович, звернувся до суду з позовом у якому просить визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування після смерті тітки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його тітка ОСОБА_3 . За життя померла залишила заповіт посвідчений 21.05.2010 року Державним нотаріусом Першої львівської державної нотаріальної контори Гусар Л.В. Відповідно до заповіту, ОСОБА_3 заповіла належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_2 та усе інше своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, своєму племіннику ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після смерті заповідача, позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, у зв`язку з чим було відкрито спадкову справу та видано свідоцтво про право власності на спадщину на інше майно, крім квартири. Нотаріус повідомила, що оформити спадщину на квартиру АДРЕСА_2 неможливо у зв`язку з тим, що правовстановлюючим документом на вищевказану квартиру є біржовий контракт №220/и99 договір купівлі-продажу квартири, зареєстрований Акціонерним товариством «Міжнародна східно-європейська товарно-фондова біржа» 06.10.1997 року у реєстрі за №220/97. Однак, договір не відповідає правовим нормам законодавства, які діяли на час реєстрації договору, тобто були порушені ст.ст. 45,47 ЦК України (1963 року), ст.ст. 1,8,15,16 Закону «Про товарну біржу», зокрема учасники біржі є тільки її члени, а неповнолітня особа, яка зазначена у вищевказаному договорі на момент його укладення не мала права бути прийнята у члени біржі. Таким чином, крім як за рішенням суду, оформити своє право на нерухоме майно позивач можливості не має, що стало приводом для звернення останнього до суду за захистом порушених прав.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 26.06.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві термін для усунення недоліків.

25.07.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11 вересня 2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті, а також зобов`язано приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Синюк Світлану Вікторівну подати до Галицького районного суду міста Львова належним чином завірені матеріали спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (спадкова справа за номером у Спадковому реєстрі 70050252).

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з підстав наведених у відповідній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні заявлені позивачем вимоги не заперечила.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Синюк С. В. у судове засідання не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими відправленнями рекомендованої кореспонденції.

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист.

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та доводи сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступних висновків, виходячи з наведених нижче доводів та мотивів.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

За змістом ст.ст.57,58 Конституції України, ст.5 ЦК України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Положеннями п.4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.

Враховуючи, що спірні правовідносини (укладення біржового контракту №220/н97) виникли в жовтні 1997 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР .

Приписами ст.224 ЦК УРСР встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.

За змістом ч.1 ст.227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст.47 цього Кодексу).

У свою чергу, статтею 47 ЦК УРСР, була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і визначені наслідки недотримання такої форми. Так, частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною.

При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обов`язки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним.

Разом з тим, згідно ч.2 ст.15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, нотаріальному посвідченню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.128 ЦК УРСР, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Так, згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі, її учасниками є члени біржі та якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

За ст. 8 Закону України «Про товарну біржу», членами товарної біржі є засновники, а також прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Порядок прийняття у члени біржі та вибуття із складу її членів визначається статутом товарної біржі.

Підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості щодо усіх істотних умов договору, а також змісту умов такої домовленості про передачу права власності на спірну квартиру є договір купівлі-продажу нерухомого майна № 220/н97 від 06 жовтня 1997 року, укладений на Міжнародній східно-європейській товарно-фондовій біржі без наступного нотаріального посвідчення.

Після укладення зазначеного договору сторони повністю виконали усі його умови. Факт передачі покупної ціни продавцю, від покупця, а саме тітки позивача ОСОБА_3 , підтверджується пунктом 5 умов зазначеного договору від 06 жовтня 1997 року, укладеного та зареєстрованого на Міжнародній східно-європейській товарно-фондовій біржі, відповідно до якого продавцем отримана сума за відчужувану квартиру до підписання зазначеного договору.

Підтвердженням виконання сторонами договору є видача покупцю екземпляра договору, другий екземпляр залишений на збереження у біржі. Оскільки зазначений договір зареєстрований у Львівському обласному бюро технічної інвентаризації, а квартира продавцями передана покупцю, спираючись на наведені вище положення закону та обставини справи, суд вважає, що до покупця перейшло право власності на спірну квартиру.

Окрім того, варто також відзначити, що дійсність біржового контракту не оспорювалась (докази зворотного у суду відсутні), доказів невизнання біржового контракту іншою особою суду також не представлено.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що представлені докази підтверджують факт набуття померлою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , права власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Згідно з копією спадкової справи №73/2022 від 16.12.2022 року , яка надіслана суду приватним нотаріусом для долучення до матеріалів справи, встановлено, що за отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом звернувся ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином, ОСОБА_5 є єдиним спадкоємцем за заповітом після померлої ОСОБА_3 . Наявність інших спадкоємців (у тому числі за законом) судом не встановлено.

Проте, після звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті тітки, листом приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Синюк С.В. № 606/02-14 від 02 червня 2023 року його повідомлено про неможливість оформлення спадщини на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 , з підстав наведених вище.

У свою чергу, за ст.ст.1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Окрім того, відповідно до ст.1222,1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини та право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частиною 2 наведеної норми право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст.ст.1217,1218,1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування має особа, визначена у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обов`язки. До майнових прав належить, зокрема, право власності.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою, а тому наявні правові підстави для задоволення позову.

Розподіл судових витрат слід провести відповідно до ст.141 ЦПК України. Водночас, вирішуючи питання розподілу судових витрат, враховуючи принцип диспозитивності процесу, суд приходить до висновку, що такі слід залишити за ОСОБА_5 , який, згідно позовної заяви, заявив відповідне клопотання, а його представник у судовому засіданні таке підтримав.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування після смерті тітки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_2

( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 )

представник позивача адвокат Івашків Юрій Володимирович

(79011, м. Львів, вул. Рутковича, 2/3)

відповідач Львівська міська рада

(79008, м. Львів, площа Ринок, 1; ),

представник відповідача Процик Ірина Іванівна,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору

приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу

Синюк Світлана Вікторівна

(79018, м. Львів, вул. Васильківського, 9 прим. 1-10)

Повний текст рішення складено 19 жовтня 2023 року.

Головуючий суддя В.В. Стрельбицький