Провадження № 2/752/1644/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 липня 2023 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Давиденко С.Р.,

в м. Києві в приміщенні суду, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, відшкодування майнової та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

у серпні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом про стягнення на її користь з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» (далі - ПрАТ «СК «Перша», відповідач 1) страхового відшкодування з урахуванням суми пені та 3% річних, та з ОСОБА_2 (відповідач 2) матеріальної і моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, які в подальшому уточнив, позивач послався на те, що 01.02.2021 року о 19 год. 54 хв. в м. Києві на перехресті вул. Кибальчича та б-р Перова відбулась ДТП за участі автомобіля «Mazda 6» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Ssangyong Actyon» д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 12 квітня 2021 року ОСОБА_2 було визнано винним у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Як зазначає позивач, цивільно-правова відповідальність відповідача 2 на момент настання ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Перша» на підставі Полісу ОСЦПВВНТЗ № АР4361702.

Позивач надіслав до відповідача 1 повідомлення про ДТП та заяву про страхове відшкодування.

З метою виявлення справедливого розміру матеріального збитку позивач звернулась до СОД ТОВ «Клевер Експерт» про проведення експертної оцінки.

Відповідно до Звіту № 81/02-21 про визначення вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного ТЗ від 19.02.21 року вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ становить 122453,56 грн, вартість матеріального збитку без урахування ПДВ - 110700,43 грн, вартість відновлювального ремонту «Ssangyong Actyon» д.н.з. НОМЕР_2 складає 243 793,71 грн.

Отже, розмір страхового відшкодування, що має бути виплачений відповідачем 1 позивачу становить 110 700,43 грн.

Без узгодження з позивачем розміру страхового відшкодування, ПрАТ «СК «Перша» 7.05.2021 перевела на банківські реквізити позивача страхове відшкодування у розмірі 64 733,40 грн на підставі Звіту № 13589, з яким позивачка категорично не погоджується. Зазначає, що Звіт, складений на замовлення страховика, не може бути підставою для здійснення страхового відшкодування і належним доказом.

Таким чином, недоплачений розмір страхового відшкодування складає 43 367,03 грн і становить різницю між вартістю матеріального збитку відповідно до Звіту, складеного на замовлення позивача (110 700,43 грн), і здійсненою сумою страхового відшкодування (64 733,40 грн) та франшизою (2600 грн).

Також позивач просить стягнути пеню у розмірі 3277,93 грн та 3% у розмірі 307 грн.

З наведених підстав, позивач просить стягнути з відповідача 1 вартість матеріального збиту у розмірі 46 951,96 грн, а з відповідача 2 - 135 693,28 грн. (різниця між вартістю відновлювального ремонту у розмірі 243 453,56 грн та вартістю відновлювального ремонту з урахуванням зносу ТЗ «Ssangyong Actyon» д.н.з. НОМЕР_2 у розмірі 110 700,43 грн та франшизою 2600 грн).

Також позивач наполягає на стягненні з ОСОБА_2 моральної шкоди, розмір якої він оцінює в 5 000,00 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15 вересня 2021 року цивільну справу № 753/16347/21 передано на розгляд до Голосіївського районного суду м. Києва за підсудністю.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 2 листопада 2021 року ОСОБА_3 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 53).

Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Ковалевська Д.С. подала заяву про збільшення позовних вимог, у якій просила стягнути з ПрАТ «СК «Перша» на користь позивачки: страхове відшкодування у розмірі 43367,03 грн; пеню у розмірі 12162,96 грн; збитки від інфляції в розмірі 10 094,18 грн; 3% річних у сумі 1633 грн. З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 : матеріальну шкоду в розмірі 135963,28 грн; моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Ухвалою від 6 жовтня 2022 року заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог прийнято до провадження у справі (а.с. 91).

У судовому засіданні сторони відсутні, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, зокрема і шляхом смс - повідомленням. Представник позивача надіслав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Заявлені вимоги підтримує в повному обсязі відповідно до заяви про збільшення позовних вимог.

Відповідач 1 надіслав заяву, в якій просить розглядати справу у без участі представника страхової компанії.

Відповідач 2 ОСОБА_2 у встановлений строк відзив на позов та будь-яких клопотань до суду не надіслав.

Враховуючи обставини справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи.

Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування» та розділом третім главою 82 книги п`ятої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються дані правовідносини.

Як встановлено судом автомобіль «Ssangyong Actyon» д.н.з. НОМЕР_2 , належить позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с. 8).

Відповідач 2 ОСОБА_2 , 01.02.2021 року приблизно о 19.54 годині, керуючи транспортним засобом «Mazda 6» д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: м. Київ, перехрестя вул. Кибальчича та б-р Перова, в порушення п. 10.1, 16.6 ПДР України, при зміні напрямку руху, а саме повороту ліворуч, не надав дорогу автомобілю «Ssangyong Actyon» д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого відбулось зіткнення вказаних транспортних засобів.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 12 квітня 2021 року у справі № 753/5939/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 11).

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП.

Положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальному провадженні або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія ОСОБА_2 вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керувала автомобілем «Mazda 6» д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок чого позивач поніс матеріальні збитки, є єдиною винною особою, дії якої призвели до ДТП.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача «Ssangyong Actyon» д.н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження.

Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

У відповідності зі ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Судом також встановлено, що цивільно - правова відповідальність власника транспортного засобу «Mazda 6» д.н.з. НОМЕР_1 на час скоєння пригоди була застрахована у ПрАТ «СК «Перша» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР4361702 від 13.04.2020 зі строком дії з 13.04.2020 по 12.04.2021; страхова сума становить 130 000 грн, франшиза - 2600 грн, про що свідчить витяг з бази даних МТСБУ про чинність полісу (а.с.12,13).

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Згідно п. 34.1 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Частинами 2, 3 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Відповідно до частини 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з частиною 4 статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін.

Згідно приписів пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках необхідності визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Отже, відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав» № 1440 від 10.09.2003 року, документом який підтверджує належним чином оцінений розмір матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу є саме звіт суб`єкта оціночної діяльності про визначення вартості матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу, і який є обов`язковим у випадках необхідності визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

5 лютого 2021 року позивач надіслав відповідачу 1 ПрАТ «СК «Перша» повідомлення про настання страхового випадку і заяву про страхове відшкодування (а.с. 14-17).

Листом № 4039/с від 24.05.2021 року страхова компанія повідомила ОСОБА_1 , що виплата страхового відшкодування у сумі 64733,40 грн була здійснена на її користь 07.05.2021 року, що не заперечувалось позивачем. Розрахунок розміру страхового відшкодування проводився на підставі Звіту № 13589 від 10 березня 2021 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, відповідно до якого вартість ремонту ТЗ марки «SsangYong Actyon» д.н.з. НОМЕР_2 складає 136 038,66 грн (буз урахування ПДВ на запасні частини), з яких вартість робіт складає 12992 грн, вартість матеріалів складає 13 990,69 грн та вартість запчастин складає 109055,97 грн (а.с. 34).

Разом з тим, ОСОБА_1 звернулась до суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Клевер Експерт» та уклала договір про проведення експертної оцінки. Відповідно до Звіту № 81/02-21 від 19.02.2021 про визначення вартості матеріального збитку та ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту автомобіля «SsangYong Actyon» д.н.з. НОМЕР_2 складає 243 793,71 грн, вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ становить 122 453,56 грн, а вартість матеріального збитку без врахування ПДВ - 110700,43 грн (а.с. 18-27).

Отже, як зазначає позивач, розмір страхового відшкодування має бути виплачений відповідачем 1 у розмірі 110 700,43 грн, а тому не погоджується з сумою виплати у розмірі 64 733,40 грн.

Крім того, пунктом 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.

Водночас, відповідно до частини 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про страхування» встановлено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Суд вважає, що Звіт № 81/02-21 від 19.02.2021 року, який надав позивач, є належним і допустимим доказом у справі, оскільки проти його змісту відповідач ПрАТ «СК «Перша» не заперечував, а Звіт № 13589 від 10 березня 2021 року, замовлений ПрАТ «СК «Перша», для оцінки судом товариством не наданий.

Зважаючи на те, що відповідно до Звіту № 81/02-21 від 19.02.2021 року вартість матеріального збитку складає 110700, 43 грн, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав задоволення позовних вимог в частині стягнення з ПрАТ «СК «Перша» на користь позивача страхового відшкодування, з урахуванням попередньої виплати, в розмірі 43 367,03 (110700,43-64733,40-2600) грн.

Позивачем в позовній заяві було заявлено вимогу про стягнення з відповідача 1 пені, три відсотки річних, інфляційний втрат за прострочення доплати страхового відшкодування. Оскільки виплата страхового відшкодування відбулась 07.05.2021 року, дату прострочення виконання зобов`язання вважає 08.05.2021 року.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, у разі настання страхового випадку, страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування", страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

У п.36.5 ст. 36 Закону визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, розмір пені за період з 08.05.2021 по 09.08.2022 року становить 12 162,96 грн, з урахуванням облікової ставки НБУ, що відповідає нормі п.36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; збитки від інфляції за 458 днів прострочення складають 10094,18 грн; 3% річних - 1633 грн.

Відповідачем 1 ПрАТ «СК «Перша» не надано до суду доказів на спростування обставин, викладених в позові та розрахунку штрафних санкцій, наданого позивачем.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача ПрАТ «СК «Перша» на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 43367,03 грн, пеня в розмірі 12 162,96 грн, збитки від інфляції в розмірі 10094,18 грн, 3% річних у сумі 1633 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За приписами ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на зазначене, якщо розмір завданої шкоди перевищує належним чином визначену страхову суму (регламентну виплату), відшкодування шкоди в обсязі такої різниці здійснюється в межах окремого деліктного зобов`язання за участі деліквента (особи, яка винна у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди) та потерпілого (постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц).

Вказане підтверджується також і висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 760/5618/16-ц. Так, Верховний Суд у своєму висновку керується правилами частин першої та другої статті 22 ЦПК України, відповідно до яких реальними збитками є також витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права, тобто такі дії, які настануть в майбутньому.

Висновки про наявність права у потерпілої сторони на відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, без підтвердження оплати проведеного відновлювального ремонту автомобіля, сформульовані також у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15, а також у постановах Верховного Суду від 16 січня 2018 року №61-1836св17, від 28 лютого 2018 року № 61-134св18. Верховним Судом не встановлено підстав відступити від зазначених правових висновків».

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.92р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.92 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, судам слід враховувати, що потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

За наведених обставин суд приходить до переконання, що оскільки сума відновлювального ремонту перевищує суму матеріального збитку, що не входить у розмір страхового відшкодування відповідно до закону, стягненню з відповідача 2 ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає різниця між розміром заподіяної шкоди в розмірі 243 793,71 грн та розміром страхового відшкодування у розмірі 110700,43 грн, що становить 135 693,28 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення зі ОСОБА_2 5 000,00 грн моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. '

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.02.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір компенсації моральної шкоди позивачеві суд визначає з урахуванням п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачам страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), їх тривалості, характеру немайнових втрат, вимушених змін у життєвих стосунках.

Таким чином, враховуючи засади розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про задоволення вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 1 000,00 грн.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню

Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2080 грн.

Керуючись ст. ст. 22, 551, 625, 993 Цивільного кодексу України, ст. ст. 29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, відшкодування майнової та моральної шкоди,, - задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» (, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Фізкультури, 30) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) страхове відшкодування в розмірі 43367,03 грн, пеню в розмірі 12 162,96 грн, збитки від інфляції в розмірі 10094,18 грн, 3% річних у сумі 1633 грн, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 672, 50 грн., що становить належну до стягнення суму у розмірі 67 929 (шістдесят сім тисяч дев`ятсот двадцять дев`ять) гривень 67 копійок.

Стягнути зі ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП не відомо, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) різницю між розміром фактичної шкоди та розміром страхового відшкодування у розмірі 135 693,28 грн, моральну шкоду у розмірі 1 000 грн, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 325, 92 грн., що разом становить належну до стягнення суму у розмірі 138 019 (сто тридцять вісім тисяч дев`ятнадцять) гривень 20 копійок.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя К.Г. Плахотнюк