Справа № 216/5161/22
провадження 2/216/1651/23
УХВАЛА

іменем України

16 жовтня 2023 року місто Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі Бутенко М.В., розглянувши питання про припинення процедури врегулювання спору за участю судді у цивільній справі №216/5159/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до російської федерації, ID-101869UA про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок експропріацією російської федерації природних ресурсів українського народу під час незаконної збройної агресії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Центрально-Міського районного суду м. Кривий Ріг перебуває цивільна справа №216/5159/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до російської федерації, ID-101869UA про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок експропріацією російської федерації природних ресурсів українського народу під час незаконної збройної агресії.

14.09.2023 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_2 про врегулювання спору за участю судді.

Під час проведення спільної наради із представником позивача ОСОБА_2 та судді Бутенко М.В., представником позивача було запропоновано як варіант урегулювання спору застосувати принцип мовчазної згоди до правовідносин, які виникли між сторонами, врахувавши пасивну участь відповідача по справі як визнання позову.

Вислухавши представника позивача суд вважає необхідним зауважити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. При цьому захист прав та законних інтересів суб`єктів спірних цивільних правовідносин у суді може здійснюватися різними способами: шляхом вирішення судом спору в рамках розгляду цивільної справи по суті; шляхом укладення сторонами мирової угоди та затвердження її судом, або звернення позивача до суду із заявою про залишення позовної заяви без розгляду, або в разі відмови позивача від позову чи визнання позову відповідачем.

Згідно із ст. 201 ЦПК України врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті. Проведення врегулювання спору за участю судді не допускається у разі, якщо у справу вступила третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

Відповідно до статті 203 ЦПК України на початку проведення першої спільної наради з врегулювання спору суддя роз`яснює сторонам мету, порядок проведення врегулювання спору за участю судді, права та обов`язки сторін.

Під час проведення спільних нарад суддя з`ясовує підстави та предмет позову, підстави заперечень, роз`яснює сторонам предмет доказування по категорії спору, який розглядається, пропонує сторонам надати пропозиції щодо шляхів мирного врегулювання спору та здійснює інші дії, спрямовані на мирне врегулювання сторонами спору. Суддя може запропонувати сторонам можливий шлях мирного врегулювання спору.

Однак, відповідно до правових позицій, викладених у Постанові КЦС ВС від 14 квітня 2022 року у справі № 308/9708/19, після початку війни в Україні з 2014 року суд України, розглядаючи справу, де відповідачем визначено рф, має право ігнорувати імунітет цієї країни та розглядати справи про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі в результаті збройної агресії рф, за позовом, поданим саме до цієї іноземної країни.

Також, у зв`язку з повномасштабним вторгненням рф на територію України 24 лютого 2022 року Україна розірвала дипломатичні відносини з росією, що унеможливлює із цієї дати направлення різних запитів і листів до посольства рф в Україні з огляду на припинення його роботи на території України. Верховний Суд установив підстави для висновку про те, що, починаючи з 2014 року, немає необхідності в направленні до посольства рф в Україні запитів щодо згоди рф бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди у зв`язку з вчиненням рф збройної агресії проти України й ігноруванням нею суверенітету та територіальної цілісності Української держави.

Крім того, необхідно прийняти до уваги, що принцип мовчазної згоди був впроваджений Законом України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Також, 27 січня 2010 р. Кабінет Міністрів України видав Постанову №77 «Деякі питання застосування принципу мовчазної згоди», відповідно до якої було встановлено, що в разі ненадання у визначений законом строк суб`єкту господарювання документа дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі суб`єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без одержання документа дозвільного характеру через 10 робочих днів з дня закінчення строку, встановленого для видачі документа дозвільного характеру або прийняття рішення про відмову в його видачі, на підставі копії опису прийнятих документів з відміткою про дату їх прийняття.

У своїй постанові від 22 липня 2021 року Верховний Суд у адміністративній справі № 560/602/19 за позовом Кам`янець-Подільської міжгосподарської пересувної шляхово-будівельної колони до Державної служби геології та надр України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, наголосив, що принцип мовчазної згоди це принцип, згідно з яким суб`єкт господарювання набуває право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру за умови, якщо суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою подано в установленому порядку заяву та документи в повному обсязі, але у встановлений законом строк документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі не видано або не направлено.

Таким чином, принцип мовчазної згоди, думку суду, не може бути застосований до правовідносин, які виникли між сторонами у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до російської федерації, ID-101869UA про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок експропріацією російської федерації природних ресурсів українського народу під час незаконної збройної агресії.

Також слід зауважити, що «пасивна» участь відповідача, на яку посилається представник позивача ОСОБА_2 , не може бути розцінена судом як визнання позову та згодою на участь у розгляді справи, оскільки запит щодо згоди на участь у справі як відповідача російській федерації в особі її компетентних органів не направлявся з огляду на припинення роботи посольства рф на території України внаслідок повномасштабного вторгненням рф на територію України 24 лютого 2022 року Україна та розірвання дипломатичних відносин з росією.

Враховуючи викладене, процес урегулювання спору зазначеній справі не є успішним.

При цьому, відповідно до положень ст.204 ЦПК України, врегулювання спору за участю судді припиняється: 1) у разі подання стороною заяви про припинення врегулювання спору за участю судді; 2) у разі закінчення строку врегулювання спору за участю судді; 3) за ініціативою судді у разі затягування врегулювання спору будь-якою із сторін; 4) у разі укладення сторонами мирової угоди та звернення до суду із заявою про її затвердження або звернення позивача до суду із заявою про залишення позовної заяви без розгляду, або в разі відмови позивача від позову чи визнання позову відповідачем.

Про припинення врегулювання спору за участю судді постановляється ухвала, яка оскарженню не підлягає. Одночасно суддя вирішує питання про поновлення провадження у справі.

У разі припинення врегулювання спору за участю судді з підстав, передбачених пунктами 1 - 3 частини першої цієї статті, справа передається на розгляд іншому судді, визначеному в порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 37 ЦПК України суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення.

Враховуючи викладене, що під час урегулювання спору за участі судді, між сторонами не було укладено мирової угоди, позивач не звернувся до суду із заявою про залишення позовної заяви без розгляду, або про відмову від позову, позов не було визнано відповідачем, а строк врегулювання спору за участю судді закінчився, суд вважає, що провадження по справі підлягає поновленню з передачею справи для повторного автоматичного розподілу в порядку ст. 33 ЦПК України.

З огляду на викладене, керуючись ст.33,201-205,260,353 ЦПК України, суд,-

постановив:

процедуру врегулювання спору за участю судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Бутенко М.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до російської федерації, ID-101869UA про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок експропріації російської федерації природних ресурсів українського народу під час незаконної збройної агресії припинити.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до російської федерації, ID-101869UA про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок експропріації російської федерації природних ресурсів українського народу під час незаконної збройної агресії - поновити.

Справу №216/5159/22 за позовом ОСОБА_1 до російської федерації, ID-101869UA про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок експропріації російської федерації природних ресурсів українського народу під час незаконної збройної агресії, передати до канцелярії суду для здійснення автоматизованого розподілу іншому судді, відповідно до ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.В. Бутенко