Провадження № 2-о/127/267/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Бессараб Н.М.,

при секретарі Гевко В.І.,

з участю заявника ОСОБА_1 та його представника - адвоката Огородника О.М.,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_6, військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про встановлення факту перебування на утриманні трьох дітей віком до 18 років, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою і просив суд встановити факт, що на його утриманні перебуває троє дітей віком до 18 років, а саме: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заява мотивована тим, що у зв`язку з військовою агресією Російською Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Після того воєнний стан неодноразово було продовжено. Згідно з довідкою №302215 від 19.04.2023, виданою ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_1 26.02.2022, на підставі Указів Президента України призваний на військову службу за призовом по мобілізації та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 Національної Гвардії України.

З 30.06.2022 заявник ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 , після реєстрації шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_8 ». Від вказаного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася дитина ОСОБА_7 , яка перебуває на утриманні заявника. Також у дружини ОСОБА_2 є дитина від попереднього шюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка живе в їхній родині та перебуває на утриманні заявника. Батько дитини, ОСОБА_4 , участі у вихованні та утриманні своєї дитини не приймає, аліментів не сплачує, у зв`язку з чим станом на травень 2023 року відповідно до розрахунку по аліментах - виконавче провадження АСПВП НОМЕР_4 утворилася заборгованість зі сплати аліментів у сумі 156547,20 грн. Дружина заявника ОСОБА_2 на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років і самостійно не може утримувати та виховувати двох малолітніх дітей, тому потребує допомоги заявника.

Крім того, у заявника ОСОБА_1 від попереднього шлюбу є дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на даний час проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , тобто адресою батька ОСОБА_1 та перебуває на його повному утриманні. Порядок утримання та прийняття участі у вихованні заявником дитини, здійснено у спосіб, погоджений із ОСОБА_3 , про прийняття участі заявником у спілкуванні, проживанні та у вихованні дитини ОСОБА_6 і таке утримання здійснюється у виді стягнення щомісячно із заробітної плати заявника та додатково, у разі потреби, грошових коштів матері дитини для покриття потреб доньки, придбання для неї необхідних речей та предметів, продуктів харчування, оплати навчання, тощо.

Тому, враховуючи вищевикладені обставини, на утриманні у заявника ОСОБА_1 перебуває троє малолітніх дітей, зокрема, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проте заявник у зв`язку з військовою службою не може брати участь у вихованні дітей. Підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» передбачено можливість звільнення військовослужбовців від військової служби у разі перебування на його утриманні трьох і більше дітей віком до 18 років.

Таким чином, у зв`язку із вищевикладеним, у заявника виникла необхідність звернутись до суду та встановити факт перебування на утриманні заявника трьох дітей віком до 18 років, що має значення для реалізації заявником права на звільнення з військової служби під час воєнного стану.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник - адвокат Огородник О.М. заяву підтримали з підстав викладених у заяві, просили заяву задовольнити. Встановлення факту перебування на утриманні заявника трьох дітей віком до 18 років має юридичне значення для заявника, оскільки даний факт є підставою для його звільнення з військової служби.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги заяви підтримала, просила задовольнити вимоги заяви.

Заінтересована особа ОСОБА_3 до судового засідання не з`явилася, однак надала суду заяву, відповідно до якої просила розглянути справу в її відсутність та задовольнити вимоги заяви.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10 до судового засідання не з`явився, однак на адресу суду надав заяву, відповідно до якої просив провести судове засідання без його участі та закрити провадження у справі.

Заінтересовані особи: ОСОБА_4 , представник військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до судового засідання не з`явилися по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_6 до судового засідання не з`явився, однак в матеріалах справи містяться пояснення щодо заяви (а.с. 55-57), відповідно до яких просять заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду, оскільки вбачається спір про право, який не підлягає розгляду в порядку окремого провадження. Крім того, на а.с. 77 міститься заява про розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про закриття провадження, оскільки вимоги ОСОБА_1 пов`язані з доведенням наявності підстав для звільнення його з військової служби як особи, на утриманні якої перебуває троє і більше дітей до 18 років, передбаченого ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявника з державою, а отже не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства, виходячи з наступного.

Так, заяву про встановлення факту перебування на утриманні трьох дітей віком до вісімнадцяти років ОСОБА_1 пред`явив до суду за правилами окремого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зроблено висновок, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства..

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У постанові від 22 березня 2023 року у справі №290/289/22-ц Верховний Суд виснував, що при визначенні юрисдикції спору суд повинен врахувати правову мету звернення заявника до суду та в аналізі застосування частини шостої статті 294 ЦПК України слід виходити з того, що залишити без розгляду заяву, подану в порядку окремого провадження, у зв`язку із встановленням існування спору про право можливо виключно у тому разі, якщо виявлений спір можливо вирішити саме в порядку цивільного судочинства. Якщо ж такий спір вирішити в порядку цивільного судочинства неможливо, суд повинен закрити провадження у справі (або відмовити у відкритті провадження на стадії прийняття поданої заяви) із зазначенням правильного для вирішення такого правового питання виду судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можна вирішити у межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (абзац перший частини першої статті 19 ЦПК України).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів в будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, такий суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких, зазвичай, хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення процесуальні закони не віднесли до юрисдикції інших судів.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: у спорах фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; у спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (пункти 1 і 2 частини першої статті 19 КАС України).

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Тоді як приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Для визначення юрисдикції суду у спорі з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження чи звільнення суд має встановити, чи проходила особа публічну службу, а також, у зв`язку з чим - прийняттям, проходженням або звільненням - виник спір (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі №712/5476/19 (пункт 47)).

Публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 17 частини першої статті 4 КАС України).

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (ч. 1 ст. 2 Закону України №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу"). Отже, військова служба є різновидом служби публічної. Тому спори з приводу проходження військової служби належать до юрисдикції адміністративних судів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 8 червня 2022 року у справі №362/643/21 (пункти 49-50)).

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

На момент розгляду справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 26.02.2022 на підставі Указів Президента України №65/2022 та 69/2022 від 24.02.2022, №342/2022 від 17.05.2022, №574/2022 від 12.08.2022, №758/2022 від 07.11.2022 та № 59 від 06.02.2023 призваний на військову службу за призовом по мобілізації та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою №302215 від 19.04.2023, виданою ІНФОРМАЦІЯ_5

Згідно з копією військового квитка серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 на даний час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України (а.с. 81).

Підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану, зокрема через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): - наявність у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Вимоги ОСОБА_1 пов`язані з доведенням наявності підстав для його звільнення з військової служби під час воєнного стану.

Отже, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявника з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

За такого суд дійшов висновку про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні трьох дітей віком до вісімнадцяти років, оскільки справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 255, 260, 353-355 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_6, військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про встановлення факту перебування на утриманні трьох дітей віком до 18 років.

Роз`яснити ОСОБА_1 право за наявності відповідних підстав звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено 23.10.2023.

Суддя: