Справа № 355/797/23
Провадження № 2/355/469/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року Баришівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чальцевої Т.В.,

за участю секретаря Ющенко Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Баришівка в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини-інваліда та стягнення аліментів на утримання подружжя, з яким проживає дитина-інвалід , -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини-інваліда та стягнення аліментів на утримання подружжя, з яким проживає дитина-інвалід.

В обґрунтування позову вказала, що 14 вересня 2018 року між нею - ОСОБА_3 та відповідачем - ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київської області (актовий запис № 71). Під час подружнього життя у них з відповідачем народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис про народження №2137 від 30.08. 2019 року). Однак шлюб виявився невдалим. 26.03.2021 року рішенням Баришівського районного суду Київської області, за позовом позивачки, шлюб між нею та відповідачем було розірвано. 3 2019 року, ще під час їхнього з відповідачем спільного проживання він практично усунувся від забезпечення їх з дитиною нормальних побутових умов, вирішення потреб сім`ї. Матеріального забезпечення на утримання дитини відповідач фактично не надавав, він практично усунувся від виконання обов`язків батька по наданню матеріального забезпечення та вихованню дитини. Свій заробіток він увесь витрачав на свої особисті потреби. Через чотири місяця після народження сина відповідач взагалі залишив родину і проживав окремо. За наведених обставин вона була вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання їхнього спільного неповнолітнього сина ОСОБА_5 . Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 21.03.2021 року з відповідача було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів ОСОБА_2 , але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач своєчасно звернулась з виконавчим листом, виданим Баришівським районним судом, до виконавчої служби про примусове стягнення аліментів. З 26.01.2023 року, відповідно до «Постанови державного виконавця Баришівського відділу державної виконавчої служби про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника», аліменти на утримання спільного сина відраховуються ПрАТ «Молнія», де відповідач працює.

Однак, у їхнього з відповідачем спільного сина, ОСОБА_6 , було виявлено важке патологічне захворювання. Відповідно до медичного висновку № 174/73 на дитину-інваліда віком до 18 років від 15.09.2022 року, виданого комунальним некомерційним підприємством «Київський міський психоневрологічний диспансер №4», у дитини встановили наступне захворювання: «Атипичний аутизм підгрупа «А» F84,1». Зазначене захворювання важке, потребує постійного лікування та великих матеріальних витрат, тому того розміру аліментів, які стягуються з відповідача на даний час, взагалі не вистачає на надання належного лікування та утримання їхньої дитини. Практично, усі витрати, що пов`язані з лікуванням дитини, його постійним доглядом несу тільки позивач. За наявності наведених обставин, в інтересах сина та для забезпечення йому відповідного і якісного лікування, позивач вимушена звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, що стягуються на даний час з відповідача на утримання ОСОБА_6 , а також з вимогою про стягнення аліментів на утримання подружжя, з яким проживає дитина-інвалід, у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу відповідача, протягом всього часу її проживання з дитиною-інвалідом щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду.

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 22 серпня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини-інваліда та стягнення аліментів на утримання подружжя, з яким проживає дитина-інвалід; призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду письмові пояснення на позовну заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позову.

Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги не є обґрунтованими та не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.263 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересі юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що 14 вересня 2018 року між позивачкою ОСОБА_3 та відповідачем - ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київської області (актовий запис № 71).

Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис про народження №2137 від 30.08. 2019 року (а.с. 7).

26.03.2021 року рішенням Баришівського районного суду Київської області, шлюб між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було розірвано (а.с. 8-9).

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 21.03.2021 року з відповідача ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів ОСОБА_2 , але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 10-11).

З 26.01.23 року, відповідно до «Постанови державного виконавця Баришівського відділу державної виконавчої служби про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника», аліменти з відповідача ОСОБА_2 на утримання спільного сина відраховуються ПрАТ «Молнія», де відповідач працює (а.с.15).

Згідно розрахунку Баришівського відділу Державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області №1919 від 26.04.2023р., ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів у сумі 11 576,80 грн. (а.с. 16).

Відповідно до медичного висновку № 174/73 на дитину-інваліда віком до 18 років від 15.09.2022 року, виданого комунальним некомерційним підприємством «Київський міський психоневрологічний диспансер №4», у дитини ОСОБА_4 встановили наступне захворювання: «Атипичний аутизм підгрупа «А» F84,1» (а.с.17).

28.09.2022р. комунальним некомерційним підприємством «Київський міський психоневрологічний диспансер №4» затверджено індивідуальну програму реабілітації дитини-інваліда №880 (вікова категорія від 0 до 18 років) у відношенні дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 18-24).

Згідно довідки про доходи ОСОБА_2 від 11.08.2023р., виданої ПАТ «Молнія», вбачається, що ОСОБА_2 працює у ПАТ «Молнія» з 29.07.2022р. та займає посаду слюсаря-ремонтника. Зі змісту вищевказаної довідки вбачається, що із заробітної плати ОСОБА_2 утримуються аліменти на утримання дитини (а.с.41).

Відповідно до положень ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно із ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд приймає до уваги, що розмір прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», складає з 1 січня - 2 272грн.

Частинами 1, 2 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина мас право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789Х (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України та зазначеної Конвенції з прав дитини, батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, обов`язок утримувати дитину лежить на обох батьках.

Судом встановлено, що відповідно до постанови головного державного виконавця Баришівського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 26 січня 2023 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_2, з відповідача ОСОБА_2 відбуваються відрахування на сплату аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі визначеному рішенням Баришівського районного суду Київської області від 21 березня 2021 року, а саме у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності до частини 5 статті 183 Сімейного кодексу України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

З приводу зміни розміру аліментів слід зазначити, що відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50% заробітної плати цієї особи.

Відповідно до приписів частини 1 статті 128 Кодексу законів про працю України при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятдесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові.

З матеріалів справи, зокрема, довідки про доходи ОСОБА_2 від 11.08.2023р., виданої ПАТ « Молнія», вбачається, що із заробітної плати ОСОБА_2 утримуються аліменти на утримання дитини, які після відрахування податків дорівнюють 50 відсоткам від доходів ОСОБА_2 . Зокрема, за лютий 2023р. сплачено аліменти у розмірі 3 912,30 грн., сума до виплати - 3 912,30грн.;

за березень 2023р. сплачено аліменти у розмірі 3 912,30 грн., сума до виплати - 3 912,30грн.;

за квітень 2023р. сплачено аліменти у розмірі 3 912,30 грн., сума до виплати - 3 912,30грн.;

за травень 2023р. сплачено аліменти у розмірі 3 652,16 грн., сума до виплати - 3 652,14грн.;

за червень 2023р. сплачено аліменти у розмірі 3 023,14 грн., сума до виплати - 3 023,15грн.;

за липень 2023р. сплачено аліменти у розмірі 3 726,00 грн., сума до виплати - 3 725,99грн. (а.с.41).

Відповідно до статті 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, виходячи з аналізу статті 185 Сімейного кодексу України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15 травня 2006 року за № 3" роз`яснено, що до передбаченої статті 185 Сімейного кодексу України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично понесені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі

До особливих обставин, викладених у статті 185 Сімейного кодексу України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, має каліцтво. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, навчання дитини відповідно до навиків та здібностей дитини, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

З приводу позовних вимог в частині щодо стягнення аліментів з відповідача на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на її утримання, як дружини, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), протягом всього часу її проживання з дитиною- інвалідом - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та опікування нею, починаючи з дня подачі позову до суду, необхідно зазначити наступне.

У відповідності до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Відповідно до статті 88 Сімейного кодексу України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до медичного висновку № 174/73 на дитину-інваліда віком до 18 років від 15 вересня 2022 року, виданого комунальним некомерційним підприємством «Київський міський психоневрологічний диспансер № 4», у дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 встановили наступне захворювання: «Атипичний аутизм підгрупа «А» F84,1», а також долучена Форма індивідуальної програми реабілітації дитини- інваліда № 880 (вікова категорія від 0 до 18 років), що видається лікарсько- консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів від 28 вересня 2023 року.

Долучений до матеріалів справи медичний висновок про дитину-інваліда віком до 18 років лише встановлює, що у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 існуюче захворювання (патологічний стан) відповідає розділу Х. пункту 3, підпункту 3,5 Переліку медичних показань, що дає право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 8 листопада 2001 року № 454/471/516 та наказу Міністерства охорони здоров`я України від 11 липня 2005 року № 342.

Відповідно до вимог статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 13 Цивільно процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Долучені до матеріалів справи медичний висновок про дитину-інваліда віком до 18 років лише встановлює, що у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наявне захворювання, передбачене Переліком медичних показань, що дає право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років.

Однак, надані медичні позивачем документи не вказують на те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в силу свого захворювання, не може обходитися без постійного стороннього догляду особи, яка опікується ним.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини 1 статті 88 Сімейного кодексу України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає

При зверненні із позовною заявою позивачем не надано жодного письмового доказу, що дитина-інвалід потребує постійного стороннього догляду, а саме - висновок лікарсько-консультаційної комісії про необхідність постійного стороннього догляду та нездатність особи до самообслуговування), що також є підставою для відмови у задоволенні вимог щодо стягнення аліментів на утримання позивача.

У відповідність із вимогами статті 12 Цивільно процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 Цивільно процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Леванте проти Латвії" від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини-інваліда та стягнення аліментів на утримання подружжя, з яким проживає дитина-інвалід не підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 114, 180, 181, 182, 183, 184, 192 СК України, керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 13, 81, 141, 142, 258, 259, 263-265, 354, 430 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини-інваліда та стягнення аліментів на утримання подружжя, з яким проживає дитина-інвалід - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Баришівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Баришівського

районного суду Т. В. Чальцева