КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ України

28 вересня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Гуля В.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

за участю секретаря судового засідання Линок В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства охорони здоров`я України про визнання бездіяльності протиправною, відшкодування майнової та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Міністерства охорони здоров`я України, в якому, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просив визнати бездіяльність відповідача щодо не забезпечення у 2016 році ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , медичним препаратом «Елапраза» протиправною; стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у сумі 996 196,35 грн та моральну шкоду у сумі 80 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що його син ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на рідкісне (орфанне) захворювання (мукополісахаридоз ІІ типу) та систематично проходить лікування у дитячих медичних закладах м. Києва.

Однак, у порушення статті 53-1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» відповідач відмовився безоплатно забезпечити його ліками, у зв`язку з чим, позивач вимушений був здійснювати придбання ліків за власні кошти.

Зауважував, що окрім спричиненої йому матеріальної шкоди, відповідач також завдав і моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, пов`язаних з хвилюванням за здоров`я сина, яке без вказаних ліків погіршувалось кожного дня. Хвилювання та думки про те, як швидко та де купити ліки для сина, як їх транспортувати до України, а також про повернення отриманих у борг для придбання ліків грошових коштів тримали позивача у постійній нервовій та психологічній напрузі.

На думку позивача бездіяльність відповідача є незаконною.

На підставі викладеного, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з указаним рішенням позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Уважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У мотивування скарги зазначає, що у заявках на закупівлю медичного препарату «Елапраза» на 2016 рік, що були подані до Міністерства охорони здоров`я України наприкінці 2015 року, зазначено кількість пацієнтів та необхідну кількість ліків, що необхідні для закупівлі для щотижневого лікування протягом 52 тижнів у році відповідно до клінічної ефективності та безпеки інструкції з медичного застосування «Елапраза».

Вказував, що у цих заявках було зазначено пацієнтом і його сина ОСОБА_2 , що зареєстрований у м. Києві в якості переселенця з Донбасу у 2015 році.

Зауважує, що ліки, які були закуплені за бюджетні кошти 2015 року та розподілені його синові, закінчились у КМДКЛ №1 м. Києва у серпні 2016 року, а закупівля на 2016 рік ще не розпочалась.

Уважає, що суд першої інстанції не звернув уваги, що Міністерство охорони здоров`я України своєчасних дій з організації закупівлі препарату на 2016 рік за рахунок коштів державного бюджету 2016 року не здійснив.

Посилається на те, що у зв`язку з бездіяльністю відповідача він був вимушений шукати ліки для дитини за кордоном та витратити на придбання препарату «Елапраза» 2 433 564 російських рублів.

Наголошує на тому, що у зв`язку з отриманням лікування у недостатній кількості у вересні-жовтні 2016 року та перерві у лікуванні з 19 жовтня 2016 року до моменту лікування його дитини з 05 листопада 2016 року за власний рахунок, стан здоров`я дитини погіршився.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що вирішення даного спору належним чином без участі у справі належного відповідача було б прямим порушенням прав особи, яка не залучена до участі у справі у якості відповідача, і до якої мав би бути пред`явлений даний позов.

Висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що син позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на рідкісне (орфанне) захворювання «мукополісахаридоз ІІ типу».

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 посилався на те, що у зв`язку з бездіяльністю відповідача Міністерства охорони здоров`я України щодо закупівлі препарату «Елапраза» його дитина не отримала лікування в необхідній кількості вказаним препаратом, який позивач був вимушений придбавати за власний рахунок.

Відповідно до статті 49 Конституції України охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм.

Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності.

Статтею 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Відповідно до статті 53-1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) держава забезпечує заходи з профілактики рідкісних (орфанних) захворювань та організацію надання громадянам, які страждають на такі захворювання, відповідної медичної допомоги. З цією метою центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я: визначає та затверджує перелік рідкісних (орфанних) захворювань та забезпечує офіційну публікацію цього переліку; в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, забезпечує створення та ведення державного реєстру громадян, які страждають на рідкісні (орфанні) захворювання; визначає заходи, необхідні для забезпечення профілактики рідкісних (орфанних) захворювань, та встановлює порядок надання медичної допомоги громадянам, які страждають на ці захворювання.

Громадяни, які страждають на рідкісні (орфанні) захворювання, безперебійно та безоплатно забезпечуються необхідними для лікування цих захворювань лікарськими засобами та відповідними харчовими продуктами для спеціального дієтичного споживання відповідно до їх переліку та обсягів, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2015 року №160 затверджено Порядок забезпечення громадян, які страждають на рідкісні (орфанні) захворювання, лікарськими засобами та відповідними харчовими продуктами для спеціального дієтичного споживання (далі - Порядок №160).

Цей Порядок визначає механізм безперебійного і безоплатного забезпечення громадян, які страждають на рідкісні (орфанні) захворювання, лікарськими засобами та відповідними харчовими продуктами для спеціального дієтичного споживання, що закуповуються за рахунок коштів державного, місцевих бюджетів, а також інших джерел, не заборонених законодавством, у тому числі гуманітарної допомоги (пункт 1 Порядку №160).

Відповідно до пункту 2 Порядку №160 громадяни, які страждають на рідкісні (орфанні) захворювання, забезпечуються лікарськими засобами та відповідними харчовими продуктами для спеціального дієтичного споживання (далі - лікарські засоби та харчові продукти) відповідно до медичних показань.

Згідно пункту 3 Порядку №160 прийняття рішення щодо необхідності у забезпеченні, продовженні або припиненні забезпечення громадян, які страждають на рідкісні (орфанні) захворювання, лікарськими засобами та харчовими продуктами, що закуповуються за рахунок коштів: державного бюджету, а також інших джерел, не заборонених законодавством, у тому числі гуманітарної допомоги, здійснюється утвореною МОЗ комісією; місцевих бюджетів а також інших джерел, не заборонених законодавством, у тому числі гуманітарної допомоги - комісіями, утвореними обласними та Київською міською держадміністраціями.

Пунктом 4 Порядку №160 передбачено, що забезпечення, продовження або припинення забезпечення громадян, які страждають на рідкісні (орфанні) захворювання, лікарськими засобами та харчовими продуктами здійснюється на підставі відповідного рішення однієї із зазначених у пункті 3 цього Порядку комісії після інформування нею громадянина про таке рішення та отримання його письмової згоди, а для дітей до 14 років та осіб, які в установленому порядку визнані судом недієздатними, - згоди їх законних представників.

Забезпечення громадян, які страждають на рідкісні (орфанні) захворювання, лікарськими засобами та харчовими продуктами здійснюється закладами охорони здоров`я відповідного профілю за місцем проживання або лікування таких громадян (пункт 5 Порядку №160).

За змістом пункту 8 Порядку №160 (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) структурні підрозділи з питань охорони здоров`я обласних та Київської міської держадміністрацій ведуть облік лікарських засобів та харчових продуктів і щокварталу подають МОЗ звітну інформацію із зазначенням найменувань та кількості виданих лікарських засобів та харчових продуктів згідно з реєстром громадян, які страждають на рідкісні (орфанні) захворювання, у визначеному Міністерством порядку.

Згідно копії листа Міністерства охорони здоров`я України від 03 липня 2015 року №20.01-08/8/100/21080 до структурних підрозділів з питань охорони здоров`я щодо подання заявок на закупівлю медикаментів, відповідно до копії заявки Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 17 липня 2015 року, на виконання листа МОЗ України від 03 липня 2015 року №20.01-08/8/100/21080 департамент надав заявку на 2015 рік на закупівлю медикаментів для дітей, хворих на мукополісахаридоз, за Загальнодержавною програмою «Національний план дій щодо реалізації Конвенції ООН про права дитини на період до 2016 року», зокрема, закупівлю препарату «Ідурсульфаза» (медична назва «Елапраза») затверджено у відповідності до квоти в кількості 49 одиниць при потребі 156 одиниць на рік. Крім того, 11 серпня 2015 року Департаментом охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) була подана ще одна заявка до МОЗ України на 2015 рік на закупівлю медикаментів для дітей, хворих на мукополісахаридоз, за Загальнодержавною програмою «Національний план дій щодо реалізації Конвенції ООН про права дитини на період до 2016 року», відповідно до якої закупівлю препарату «Ідурсульфаза» (медична назва «Елапраза») затверджено у відповідності до квоти в кількості 110 одиниць при потребі 156 одиниць на рік.

Відповідно до копії листа в.о. головного лікаря НДСЛ «Охмадит» №99 від 24 січня 2017 року, заявка щодо проведення державної закупівлі формується структурними підрозділами з питань охорони здоров`я обласних, Київської міської державної адміністрації. Заявку ОСОБА_1 на 2016 рік щодо забезпечення його сина лікарськими засобами мав подавати Департамент охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), тому що позивач мешкає в м. Києві і отримує ферментзамісну терапію за місцем проживання.

Листами № 10.3-18/Д-1206/272-зв від 23 лютого 2018 року та №10.3-17/4957/7681 від 22 березня 2019 року МОЗ України рекомендувало позивачеві звернутися до Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо відшкодування витрачених коштів за рахунок коштів місцевого бюджету або інших джерел, не заборонених законодавством.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин.

Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права.

Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок.

Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати відповідне клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Відповідно до частини першої статті 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Разом з тим, у додаткових поясненнях від 02 серпня 2021 року позивач зазначає, що саме Міністерство охорони здоров`я України є належним відповідачем у справі і невчасно здійснило закупки лікарських засобів.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України, статтею 51 ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.

Отже, зважаючи на викладені обставини справи та норми закону, що регулюють спірні правовідносини, зокрема «Порядок забезпечення громадян, які страждають на рідкісні (орфанні) захворювання, лікарськими засобами та відповідними харчовими продуктами для спеціального дієтичного споживання», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2015 року №160, а також наявні у матеріалах справи листи Міністерства охорони здоров`я України та лист в.о. головного лікаря НДСЛ «Охмадит» №99 від 24 січня 2017 року, беручи до уваги, що дитина позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований у м. Києві в якості переселенця з Донбасу у 2015 році та отримує медичну допомогу за місцем проживання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що Міністерство охорони здоров`я України є неналежним відповідачем у справі, оскільки проведення державної закупівлі формується структурними підрозділами з питань охорони здоров`я обласних, Київської міської державної адміністрації, а заявка на закупівлю медикаментів для дітей, хворих на мукополісахаридоз, за Загальнодержавною програмою «Національний план дій щодо реалізації Конвенції ООН про права дитини на період до 2016 року», зокрема, закупівлю препарату «Ідурсульфаза» (медична назва «Елапраза»), подається до Міністерства охорони здоров`я України Департаментом охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (КМДА).

Таким чином, доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають, оскільки спростовуються встановленими обставинами справи та наявними у справі доказами, фактично стосуються переоцінки доказів та встановлених на їх підставі обставин справи, яким судом першої інстанції надана належна правова оцінка.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий В.В. Гуль

Судді Ю.О. Матвієнко

Я.С. Мельник