ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7801/23 Справа № 208/7210/21 Суддя у 1-й інстанції - Івченко Т.П. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Драгомерецької А.О.

розглянувши увідкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Іванченко А.А. на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 01 червня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Кам`янського нотаріального округу Красношлик Віктор Вікторович про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка є його бабусею. Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, яке складається з квартири АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями за законом є чоловік померлої ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та позивач - онук померлої, батько якого був сином померлої, ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

12.12.2015 року за заявою чоловіка померлої було заведено спадкову справу.

24.05.2016 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Красношлик В.В. із заявою про прийняття спадщини за законом на майно своєї баби, ОСОБА_3 .

Постановою приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Красношлик В.В. від 17 липня 2021 року було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 . Підставою для відмови стало те, що квартира АДРЕСА_1 належить померлій ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності, виданого реєстраційною службою Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області 31.01.2015 року. Тобто, набута у власність спадкодавцем під час перебування у шлюбі з ОСОБА_4 , та належить померлій та її чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Також, згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, вбачається, що право на спадщину за законом на 1/2 частку у праві спільної сумісної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі зазначених вище документів видане бути не може, оскільки вона належить померлій, ОСОБА_3 , та її чоловіку, ОСОБА_4 , а праві спільної сумісної власності, а тому спадкуванню підлягає лише 1/2 частка у праві спільної сумісної власності на квартиру під номером АДРЕСА_1 . Тобто позивач має право на 1/4 частку у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру.

Вважає, що квартира фактично належала померлій ОСОБА_3 на праві приватної власності, оскільки вона її отримала як член кооперативу, сплативши пайові внески в 22.03.1989 році.

Таким чином, померла ОСОБА_3 набула право власності на квартиру ще у 1989 році до укладення шлюбу 03.05.2008 року з ОСОБА_4 , а тому дана квартира є її особистою власністю і не може бути спільним майном подружжя. Державна реєстрація права власності на квартиру відбулася в період перебування померлої ОСОБА_3 в шлюбі з ОСОБА_4 . Факт реєстрації квартири в єдиному державному реєстрі нерухомого майна свідчить лише про розкриття розділу і перенос права з паперових носіїв в електронну систему.

А тому вважає, що він разом з чоловіком ОСОБА_3 має право на спадкування квартири в рівних частинах, тобто по 1/2 частці за кожним із спадкоємцем.

Просив встановити факт набуття померлою ОСОБА_3 в особисту приватну власність квартири АДРЕСА_1 за кошти, які належали особисто їй, та визнати за ним, ОСОБА_1 , право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 01 червня 2023 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Посилається на те, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні позовних вимог з підстав не доведеності спорідненості між спадкодавцем та спадкоємцем-позивачем. Оскільки позивачеві нотаріусом було видано свідоцтво на право на спадщину на земельну ділянку, яку він разом із чоловіком померлої розділив в добровільному порядку. ОСОБА_1 проживає в спірній квартирі тривалий час, що є доказом спорідненості спадкодавця та позивача як спадкоємця.

В судове засідання сторони не з`явилися,про час та місце слухання справи повідомлені належним чином,про що свідчить довідка про доставку електронної відправки та повідомлення на сайті Судової влади.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог,суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги заявлені ОСОБА_1 без підтвердження наявності у позивача прав, які були б порушені, невизнані або оспорюванні, в тому числі відповідачем ОСОБА_2 , без підтвердження права на спадкування позивача в передбаченому ч. 1 ст. 1266 ЦК України, та враховуючи що у разі незгоди з постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій передбачає право на оскарження такого рішення, яким позивач не скористався.

Проте такий висновок суперечить встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Статтею 15 Закону України «Про власність» передбачено, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Відповідно до положень статті 384 ЦК України будинок, споруджений ЖБК, є його власністю; член ЖБК має право володіння і користування, а за згодою кооперативу і розпорядження квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її, а в разі викупу квартири член ЖБК стає її власником. Тобто сплата пайового внеску вважалася підставою виникнення права власності на нерухоме майно, державна реєстрація якого не вимагалася.

Судом встановлено, що відповідно до архівного витягу з протоколу від 15 лютого 1979 року №4 виконавчого комітету Заводської районної Ради народних депутатів було затверджено список на отримання житла в кооперативі № 28, в тому числі і ОСОБА_6 .

Згідно довідки від 12 травня 2021 року, виданої головою ЖБК № 28, створення якого затверджено рішенням Дніпродзержинської міської Ради народних депутатів від 08 грудня 1978 року № 80, ОСОБА_6 є членом житлово-будівельного кооперативу № 28 та одержала в ЖБК квартиру АДРЕСА_1 . Пайовий внесок за квартиру в сумі 7059 грн. сплатила повністю 22.03.1989 року.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 31.01 2015 року ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартиру АДРЕСА_1 , дата державної реєстрації 24.05.2013 року.

Таким чином, ОСОБА_6 з лютого 1979 року була членом житлово-будівельного кооперативу № 28, одержала на відповідній правовій основі в ЖБК квартиру АДРЕСА_1 , пайові внески за квартиру сплатила повністю 22.03.1989 року. Тобто з 22 березня 1989 року вона стала єдиним власником зазначеної квартири. Власником кооперативної квартири є тільки член кооперативу, а не особи, які в цій квартирі проживають.

Та обставина, що квартира була внесена до реєстру 24.05.2013 року не має правового значення, оскільки за діючим на час внесення членом ЖБК пайових внесків законодавством право власності виникало саме з моментусплати пайового внеску.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_7 , син ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є ОСОБА_8 та ОСОБА_6 .

03 травня 2008 року ОСОБА_6 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, прізвище після реєстрації шлюбу дружини- ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та витягом із державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Відповідно до частини 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч.1ст.1218 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (частина 1 ст. 1261 ЦК України).

Згідно частини 1 ст. 1266 ЦК України онуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

На момент смерті спадкодавця спадкоємцями були чоловік померлої- ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 та онук померлої ОСОБА_1 - син ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

12 грудня 2015 року приватним нотаріусом Красношлик В.В. за заявою ОСОБА_4 заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_3 , що підтверджено витягом зі Спадкового реєстру.

24 травня 2016 року позивач ОСОБА_1 подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , як бабусі по відношенню до заявника, що підтверджено копією заяви. Батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , що підтверджується копією свідоцтва про його народження. Із заяво ю про прийняття спадщини позивач звернувся до нотаріальної контори в строки, встановлені статтею 1270 ЦК України.

07 квітня 2021 року заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 71059563 від 28.12.2022 року

17 липня 2021 року приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Красношлик В.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на квартиру під номером АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що померлій ОСОБА_3 , належить 1/2 частка у праві спільної власності на неї та у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують належність квартири співвласникам.

В постанові зазначено,що згідно спадкової справи після померлої ОСОБА_3 спадкоємцями за законом є чоловік померлої ОСОБА_4 та онук померлої ОСОБА_1 ,батько якого та син померлої ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За таких обставин встановлено, що оскільки батько ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , якби був живим, то мав би право на спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_11 разом із її чоловіком по частці спадкового майна. Однак він помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , тому його син ОСОБА_1 успадковує його частку після смерті баби, тобто частку спадкового майна .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 жовтня 2020 року спадкоємцями майна ОСОБА_3 квартири та земельної ділянки є її чоловік ОСОБА_4 на частку у спадщині та її онук ОСОБА_1 на частку у спадщині. Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з земельної ділянки площею 6,6053 га, яку успадкували вказані спадкоємці по частці. Зазначене свідоцтво ніким не оспорено.

За встановлених обставин ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті баби ОСОБА_11 на частку у спадщині. Оскільки ОСОБА_11 була членом житлово-будівельного кооперативу № 28, одержала в ЖБК квартиру АДРЕСА_1 , пайові внески за квартиру сплатила повністю 22.03.1989 року і була єдиним власником зазначеної квартири, то спадкоємець ОСОБА_1 має право після смерті баби на частку вказаної квартири.

Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну квартиру у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують належність квартири співвласникам і не містить підстав, які зазначені судом з приводу невідповідності букви у прізвищі ОСОБА_5 у свідоцтві про смерть та невідповідність місяця народження ОСОБА_6 у свідоцтві про народження її сина ОСОБА_5 ,зазначено січень замість правильного березень. Посилання на те, що позивач не оскаржував відмову нотаріуса у видачі свідоцтва на право власності на спадщину за законом є безпідставним, оскільки закон не вимагає попереднього оскарження рішення нотаріуса в даному випадку.

Позивач звернувся до суду із позовом і судом першої інстанції повинні були бути встановлені всі обставини по справі. Суд першої інстанції віднісся формально до вирішення спору по суті.

Посилання на те, що жодного документу (доказу) який би підтвердив факт смерті батька позивача ОСОБА_5 не надано та жодного доказу, що бабуся позивача ОСОБА_6 , народжена у січні 1947 року, на час звернення із позовом до суду є померлою, позивачем не надано, є помилковими та спростовуються встановленими обставинами.

Запис в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження про те, що матір`ю ОСОБА_5 є ОСОБА_6 з датою народження-січень 1947 року не свідчить про те, що це є інша людина а ніж ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Встановлено, що після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 з заявами про прийняття спадщини звернулися до нотаріальної контори її чоловік ОСОБА_4 та онук ОСОБА_1 , яким було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 6,6053 га по 1/2 частці кожному. ОСОБА_4 не оспорював право позивача на 1/2 частку спадкового майна після смерті його дружини, бабусі позивача ОСОБА_3 .

Не грунтується на положеннях діючого законодавства і висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не звернувся із заявою про оскарження з постанови нотаріуса про відмову, а заявив позовні вимоги до ОСОБА_2 , проте жодного доказу, про те, що саме ОСОБА_2 порушила, не визнала, або оспорила права і інтереси позивача, до справи не подано та така позиція позивача не має під собою обґрунтування.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

ОСОБА_1 звернувся з позовомза захистом своїх порушених прав як спадкоємця про визнання за ним права власності на частину спадкового майна після смерті бабусі. Такий спосіб є належним способом захисту порушених прав позивача і відповідачами в даній категорії справ є інші спадкоємці.

Звертаючись із позовом, позивачем заявлені вимоги про встановлення факту набуття померлою ОСОБА_3 в особисту приватну власність спірної квартири. Однак такі вимоги не підлягають задоволенню, оскільки не є належним способом захисту порушених прав позивача.

За встановлених обставин позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки апеляційним судом встановлено порушення та неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального та процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст.368, 376, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Іванченко А.А. задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 01 червня 2023 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Кам`янського нотаріального округу Красношлик Віктор Вікторович про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: