Номер провадження 6/387/20/23
У Х В А Л А

13 жовтня 2023 року смт. Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, в складі :

головуючого судді Майстер І. П.

за участю секретаря судового засідання Косюг І.В.

начальника Добровеличківської відділу

державної виконавчої служби у Новоукраїнському районі

Кіровоградської області Південного міжрегіонального

управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Мазур Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа по справі №387/293/18 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Інформаційний центр " Міністерства юстиції України, Добровеличківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про розірвання договору та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа у справі №387/293/18 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Інформаційний центр " Міністерства юстиції України, Добровеличківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про розірвання договору та стягнення коштів, в якій зазначив, що рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 17.10.2018 позов було задоволено, розірвано договір, що був оформлений у вигляді протоколу № 52354 про проведення електронних торгів від 20.02.2015 року по лоту № 39393 та акту державного виконавця про проведення електронних торгів по лоту №39393 від 14.03.2015 року щодо придбання арештованого майна, а саме насіння соняшнику, загальною вагою 15 ( п`ятнадцять) тон. Стягнуто з Добровеличківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 27274 ( двадцять сім тисяч двісті сімдесят чотири ) гривні 50 копійок.Стягнуто з державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 , гарантійний внесок за участь у торгах в сумі 1435 ( одна тисяча чотириста тридцять п`ять ) гривень 50 копійок. Рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області оскаржувалось, також карантинні заходи і військовий стан привели до пропущення строку для пред`явлення виконавчих листів, а тому просить поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа.

Заявник в судове засідання не з`явився про день, час та місце слухання справи повідомлявся. Надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Начальник Добровеличківського ВДВС Південно міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) в судовому засіданні заперечувала з приводу задоволення заяви та свої доводи обґрунтувала аналогічні поданим в судове засідання запереченням згідно з якими, просять відмовити у задоволенні заяви, так я к тривала бездіяльність стягувача не може бути визнана судом об`єктивною та поважною причиною для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. ОСОБА_1 з часу отримання виконавчого листа ( квітень 2019 року) по дату закінчення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання ( 18.01.2022) не було жодної дії щодо реалізації свого права для виконання судового рішення.

Представник Державного підприємства "Інформаційний центр " Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

В судовому засіданні було встановлено, що в провадженні Добровеличківського районного суду Кіровоградської області перебувала цивільна справа №387/293/18 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Інформаційний центр " Міністерства юстиції України, Добровеличківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про розірвання договору та стягнення коштів.

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 17.10.2018 позов задоволено. Розірвано договір, що був оформлений у вигляді протоколу № 52354 про проведення електронних торгів від 20.02.2015 року по лоту № 39393 та акту державного виконавця про проведення електронних торгів по лоту №39393 від 14.03.2015 року щодо придбання арештованого майна, а саме насіння соняшнику, загальною вагою 15 ( п`ятнадцять) тон. Стягнуто з Добровеличківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 27274 ( двадцять сім тисяч двісті сімдесят чотири ) гривні 50 копійок. Стягнуто з державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 , гарантійний внесок за участь у торгах в сумі 1435 ( одна тисяча чотириста тридцять п`ять ) гривень 50 копійок.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 17.01.2019 року рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 17.10.2018 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 13.01.2021 касаційну скаргу залишено без задоволення, рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 17.10.2018 та постанову Кропивницького апеляційного суду від 17.01.2019 залишено без змін.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України.

Так, згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, ухвала суду є виконавчими документами.

Згідно частини першої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання (пункт 1 частини 4 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні перешкоди для задоволення заяви такого стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа за умови, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа для виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дублікату втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Суд звертає увагу, що стягувач, який не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження.

22 березня 2019 року на адресу Добровеличківського районного суду Кіровоградської області надійшла заява ОСОБА_1 про видачу рішення та виконавчого листа у цій справі.

У відповідь на заяву, судом першої інстанції заявнику надано копію рішення та виконавчий лист у справі №387/293/18 .

У вказаному листі було зазначено, що виконавчий документ видано 07 лютого 2019 року, рішення набрало законної сили 17 січня 2019 року зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання до 17 січня 2022 року.

Таким чином, виконавчий лист заявником отримано своєчасно для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, на момент видачі судом виконавчого листа №387/293/18 врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон ).

Відповідно до ч.ч.1, 2, 6 ст. 12 вказаного Закону, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Метою статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Стягувач, який просить суд поновити пропущений строк пред`явлення до виконання виконавчого документа, повинен довести, що такий строк пропущено ним з поважних причин, оскільки саме таку умову містить процесуальне законодавство.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені статтею 120 ЦПК України.

Згідно зі статтею 127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі заінтересованої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду 10 серпня 2022 року у справі № 1522/12531/12 (провадження № 61-18649св21).

Оскільки рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ, набрало законної сили 17 січня 2019 року, отже, строк пред`явлення виконавчого листа становив три роки.

Матеріали справи свідчать про те, що з отримання ОСОБА_1 виконавчого листа від 07 лютого 2019 року до вказаного часу, тобто до серпня 2023 року (понад 4 роки), заявник жодного разу не цікавився судовим рішенням та не вчиняв жодних дій спрямованих на його виконання, хоча мав таку можливість.

Звернувшись до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання (після спливу 4 років), будь - яких обставин поважності причин пропуску такого строку, у тому числі, які б свідчили про об`єктивні та непереборні для стягувача обставини пропуску вказаного строку, заявник не зазначив.

Враховуючи, що станом на січень 2022 року закінчився трирічний строк, встановлений для пред`явлення виконавчого документа, а до суду доказів поважності причин не пред`явлення його у визначений законом строк взагалі не надано, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Щодо посилань на те, що починаючи з 22 лютого 2022 року здійснюються заходи з відсічі військової агресії у зв`язку із чим переїхав у західну частину України, що не пов`язано із захистом держави, на думку суду не є поважними причинами пропуску строку.

Норми процесуального права передбачають, що для виконання судового рішення, яке набрало законної сили, особі, на користь якої воно ухвалено, у спосіб подання відповідної заяви, видається виконавчий лист. Така заява подається до суду протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

ОСОБА_1 повторно звернувся із заявою про видачу виконавчого документу лише 24 червня 2023 року, тобто вже поза межами строку для його пред`явлення і жодних обґрунтувань та доказів на підтвердження неможливості звернутися до суду із відповідною заявою, а в подальшому вимагати виконання судового рішення раніше, тобто до 24 лютого 2022 року, останнім не надано.

Заявником, який є зацікавленою особою у відновленні своїх порушених прав, допущена недбалість в питанні контролю за виконанням судового рішення, що й призвело до суттєвого пропуску строку для пред`явлення вказаного судового рішення до виконання з причин, які не визнані судом поважними, тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви.

Суд не може безпідставно поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки це порушує гарантоване право на справедливий суд.

Щодо доводів заявника про запровадження по всій території України карантинних обмежень у зв`язку з запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) то вони не заслуговують на увагу.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 з 12 березня 2020 року на всій території України запроваджено карантин.

Згідно із Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон від 30 березня 2020 року № 540-IX) Розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки продовжуються на строк дії такого карантину».

Отже, визначений процесуальним кодексом строк продовжено в силу Закону.

Водночас, 18 червня 2020 року прийнято Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України для запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 731-IX), який набрав чинності 17 липня 2020 року.

Відповідно до частини другої вказаного закону пункт 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України викладено у такій редакції:

«Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

Тож, для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, заявнику потрібно навести причини, які пов`язані (зумовлені) карантинними обмеженнями, що спричинили пропуск такого строку, тобто перешкоджали заявнику звернутися до суду із відповідною заявою.

Враховуючи те, що заявником не зазначено поважної причини, пов`язаної з карантинними обмеженнями, пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, не надано належних доказів на підтвердження наведених ним обставин, тому відсутні підстави для поновлення такого строку з цих підстав.

Саме по собі посилання ОСОБА_1 на те, що діє загальнодержавний карантин, а тому заявник має право на поновлення строку, є безпідставним, оскільки таке твердження повинно бути належним чином обґрунтовано, а саме: наведено конкретні обставини, тобто такі карантинні обмеження, які об`єктивно перешкоджали заявнику своєчасно подати заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З набранням чинності Законом № 731-IX поновлено дію процесуальних строків, а поважними причинами пропуску можуть бути визнані судом саме такі обставини, які зумовлені карантинними обмеженнями.

Що стосується зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції за заявою учасника справи на підставі ухвали Верховного Суду, то у даному випадку ця обставина не є перешкодою для пред`явлення виконавчого листа до державної виконавчої служби.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа по справі №387/293/18 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Інформаційний центр " Міністерства юстиції України, Добровеличківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про розірвання договору та стягнення коштів, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12,18,76,77,78,81,89,431, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження» суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа по справі №387/293/18 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Інформаційний центр " Міністерства юстиції України, Добровеличківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про розірвання договору та стягнення коштів - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя

Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області Майстер І. П.