Справа № 645/2624/21
Провадження № 2/645/436/23

Р І Ш Е Н Н Я
12 жовтня 2023 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - Сілантьєвої Е.Є.
за участю секретаря судових засідань - Ятлової Ю,В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Фрунзенського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди,
Також, позивачі вказують, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 12-14/366А/19 від 07.07.19 р., ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, в результаті чого була доставлена в КНП « Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. Мещанінова», де їй була надана медична допомога та рекомендовано амбулаторне лікування у травматолога ( консультативний висновок від 21.04.19 р.).Відповідно до медичної довідки № 2291 від 15.05.19 р, виписки з медичної карти амбулаторного хворого від 19.11.20 р. з КНП « Міська поліклініка № 8», лікування ОСОБА_2 відбувалося після ДТП з 22.04.19 р. по 27.09.19 р., для чого нею були придбані медичні препарати, здійснені відповідні обстеження, призначені лікарем, на суму 7895 грн. 52 коп. крмі того, після ДТП позивач ОСОБА_2 проходила тривале відновлення, про що свідчить консультативний висновок невропатолога від 07.11.19 р., відповідно до якого в лівій руці позивачки відбувається стимуляційна елекронейроміографія нервів, у зв`язку з чим також призначено обстеження та лікування.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2021 року позовні заява була прийнята до розгляду та відкрите провадження, призначене підготовче судове засідання.
01 червня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву.
30 липня 2021 року ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова були витребувано з Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори інформацію про коло спадкоємців ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
05 серпня 2021 року до суду надійшла відповідь на відзив.
12 серпня 2021 року до суду надійшли заперечення на відзив.
13 вересня 2021 року ухвалою суду була призначена судово-автотоварознавча експертиза.
29 листопада 2021 року ухвалою суду було відновлено провадження у справі, долучені письмові докази до матеріалів цивільної справи.
Розпорядженням голови Верховного Суду від 08.03.2022 року № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема, справи підсудні Фрунзенському районному суду м. Харкова передані на розгляд Октябрському районному суду м. Полтави.
19 січня 2023 року ухвалою Октябрьского районного суду м. Полтави цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди передана за підсудністю до Фрунзенського районного суду м. Харкова.
17 березня 2023 року ухвалою Фрунзенського районного суду цивільна справа була прийнята до розгляду та призначене підготовче судове засідання.
26 квітня 2023 року ухвалою суду підготовче засідання було закрито та справа призначена до розгляду у відкритому судовому засіданні.
До судового засіданні позивачі та представник позивачів, адвокат Булах-Кобець Н. Ю. не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлялись своєчасно та належним чином. Надали заяву, якою просили слухати справу за їх відсутності.
Відповідач до судового засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Надала заяву, якою просила слухати справу за її відсутності, у задоволенні позовних вимог відмовити.
Представник відповідача, адвокат Панасенко В. Є., до судового засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Надала заяву, якою просила проводити судові засідання за їх відсутності, проти задоволення позову заперечували з мотивів, викладених у відзиві, запереченнях та письмових поясненнях.
Також представник відповідача звертає увагу, що ОСОБА_3 не є належним відповідачем по справі, оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/5087588 від 25.03.2019р. Відповідно до умов договору страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 100000,00 грн., за шкоду життю та здоров`ю - 200000,00грн. В даному випадку розмір матеріального збитку завданого внаслідок пошкодження автомобіля знаходиться в межах страхової суми за шкоду майну (не перевищує 100 тис. грн.), а тому позовні вимоги ОСОБА_1 можуть бути повністю задоволені за рахунок AT «СГ «ТАС». Витрати на проведення експертної оцінки згідно положень п. 34.3 ст. 34 Закону № 1961-IV також відшкодовуються страховиком. Позовні вимоги ОСОБА_2 пов`язані з витратами на лікування не перевищують ліміт відповідальності страховика за шкоду життю та здоров`ю у розмірі 200 тис. грн. і також підлягають відшкодуванню страховиком на підставі ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Таким чином вимоги позивачів повністю покриваються за рахунок AT «СГ «ТАС» і належним відповідачем в даному випадку є страховик (AT «СГ «ТАС»), а не відповідач ОСОБА_3 .
У відповіді на відзив представник позивача зазначила про нібито неможливість звернення позивачем ОСОБА_1 до страховика AT «СГ «ТАС». Ці посилання мотивувала тим, що доки були зібрані необхідні документи з матеріалів кримінальної справи, доки розглядалася заява про виплату страхового відшкодування по договору КАСКО, то минув річний термін звернення до страховика за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Представник відповідача, посилаючись на висновкі ВП ВС викладених у постанові від 14.12.2021 у спраі: N1 147/66/17 просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Також представник відповідача зазначає, що вимоги ОСОБА_2 , пов`язані з відшкодуванням витрат на лікування, то такі витрати відповідно до ст. 24 Закону № 1961-IV відшкодовуються за рахунок страховика АТ «СГ «ТАС». До того ж у запереченні я наголошував, що п. 37.1.4 ст. 37 Закону встановлений трирічний строк для подання заяви про страхове відшкодування за шкоду здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. У запереченні я зазначав, що даний строк не пропущений (на час подання заперечення) і роз`ясняв позивачу ОСОБА_2 , що вона в строк до 20.04.2022р. має можливість звернутись для відшкодування цієї шкоди до страховика АТ «СГ «ТАС».
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.
Судом розглядом встановлено, згідно Постанови про закриття кримінального провадження від 23.03.2020 року, 20 квітня 2019 року, ОСОБА_4 , о 22.20, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем «Деу Ланос», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по пр. Л. Ландау м Харкові зі сторони віл Олімпійська в напрямку вул. Халтуріна, не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого не впорався з керуванням і допустив виїзд автомобіля на зустрічну смугу, порушив п.п. 2.9а, 12.1 ПДЩР України та допустив зіткнення з автомобілем «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 .
Внаслідок ДТП потерпіла ОСОБА_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14/366А/19 від 07.07.19 р., отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді закритого косого перелому лівої ключиці в середній третині із зсувом, закритого перелому зовнішньої кісточки правої гомілки без зсуву, закритого краєвого перелому заднього краю правої таранної кістки із зсувом, закрите часткове пошкодження капсульно -зв`язувального апарата правого гомілковостопового суглобу.
Постановою прокурора відділу прокуратури Харківської області від 23.03.2020 року кримінальне провадження було закрито у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 .
Внаслідок ДТП автомобіль «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження.
Положення цивільного законодавства свідчить про зобов`язання учасників цивільних правовідносин діяти в межах закону, не порушуючи права інших осіб у спосіб передбачений законом, добросовісно здійснюючи свої права та обов`язки.
Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.
Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.
Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.
Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20).
Слід також зазначити, що відповідно до статті 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Відтак зазначена норма визначає, що саме законом встановлюється випадки, коли право особи припиняється внаслідок його нездійснення.
Зміст суб`єктивного цивільного права становлять такі юридичні правомочності, як реалізація особою права на дії; можливість вимагати певної поведінки від інших; можливість захисту порушеного права в юрисдикційному порядку (зокрема, у досудовому та судовому порядку).
Під здійсненням цивільного права слід розуміти реалізацію тих можливостей, які становлять зміст суб`єктивного цивільного права. Здійснення цивільного права відбувається шляхом вчинення фактичних та юридичних дій, що свідчить по свободу поведінки учасників цивільних правовідносин при реалізації своїх прав та обов`язків на власний розсуд.
Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених зазначеним Законом випадках - Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ)) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за вказаним Законом не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).
Разом з тим принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Отже, частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі 147/66/17 (провадження № 14-95цс20).
Судовим розглядом встановлено, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Део Ланос», яким керував ОСОБА_4 , була застрахована АТ «СГ «ТАС» (№ АО/5087588 від 25.03.2018 року ), у ПрАТ «СГ «ТАС», ліміт страхового відшкодування за шкоду завдану майну одного потерпілого - 100 000 грн, за шкоду життю та здоров`ю 200000 грн.
Згідно зі статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.
Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.
Як свідчать матеріали справи, позивачі були обізнані про факт страхування ОСОБА_4 цивільно правової відповідальності АТ «СГ «ТАС», але не звертались та вказаної страхової компанії, оскільки, згідно, відповіді на відзив, вони не мали можливостей звернутися в річний строк, оскільки в цей час ще не були зібрані всі необхідні для цього документи.
Суд критично ставиться до тверджень позивачів щодо пропуску річного терміну для звернення до АТ «СГ «ТАС», оскільки як свідчать матеріали справи ДТП мало місце 20 квітня 2020 року, а Постанова про закриття кримінального провадження 23 березня 2020 року, тобто до збігу річного терміну. Крім того, в цей період часу позивачі звертались до іншої страхової компанії, з необхідним пакетом документів, для отримання страхового відшкодування та отримали його. Тому позивачі не надали суду доказів того, що їх не звернення до страховика (страхової компанії) винуватця ДТП було обумовлене обставинами, які не залежали від їх дій, та ними було здійснено розумні, необхідні та достатні заходи щодо такого відшкодування, а тому з огляду на вищевикладене підстав для задоволення позову немає.
Також суд критично ставиться до тверджень представника позивача, які викладені у поясненнях до позову від 12.10.2023 року про необізнаність позивачів про існування договору страхування винуватця дорожньо-транспортної пригоди за обставинами викладеними вище.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що позивачем не надано належних та допустимих доказів для задоволення позовних вимог, та позов пред`явлений не до належного відповідача.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 п. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача по справі.
Керуючись ст.ст. 11-13, 76, 77, 79, 80, 81, 89, 141, 263 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди - відмовити.
Судові витрати покладаються на позивача.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце фактичного прожвання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_3 ,

Повний текст судового рішення складено 19.10.2023 року

Головуючий суддя -