РІШЕННЯ

Іменем України

10.10.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого- судді Мартинишин М.О.

за участі секретаря Кондрашин В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», Львівське комунальне підприємство «Львівелектротранс», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди -

в с т а н о в и в:

представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» 52 804, 12 грн. страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну транспортному засобу марки «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності. Окрім цього, просить стягнути з Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» 23 599, 42 грн. матеріальної шкоди, 2 000 грн. компенсації суми франшизи, 20 000 грн. заподіяної моральної шкоди. Також, просить покласти на відповідачів судові витрати, а саме судовий збір, витрати на залучення спеціаліста та витрати на правничу допомогу адвоката.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 06 липня 2021 року о 12:50 год. на перехресті вулиць Замарстинівська Варшавська у м. Львові, внаслідок падіння контактно-кабельної мережі тролейбуса, був пошкоджений транспортний засіб марки «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_1 , який належить позивачу на праві власності. В подальшому уповноваженими працівниками поліції, складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №284450, яким ОСОБА_2 , як посадовій особі ЛКП «Львівелектротранс», ставилось в провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП. 24 січня 2022 року постановою Шевченківського районного суду м. Львова по справі №466/12526/21 провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 140 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

02 березня 2021 року між ЛКП «Львівелектротранс» (страхувальник) та ПрАТ «СК «Євроінс Україна» (страховик) було укладено Договір комплексного страхування відповідальності перевізника, відповідальності перед третіми особами під час проведення господарської діяльності юридичними або фізичними особами підприємцями та цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №2 (далі Договір №2). ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «Євроінс Україна із повідомленням про подію та заявою про виплату страхового відшкодування. Однак, листом №371-ЮР від 31 травня 2022 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування зважаючи на відсутність рішення, що набрало законної сили, за яким у страховика виникає обов`язок на відшкодування шкоди третій особі.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль позивача зазнав значних механічних пошкоджень. Згідно звіту про оцінку за №2298/22 від 08 вересня 2022 року, який виконано за замовленням ОСОБА_1 суб`єктом оціночної діяльності - ТзОВ АК «Експерт- Сервіс» в особі оцінювача Войтика Я.М.: вартість відновлювального ремонту з врахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових транспортного засобу марки «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_1 , складає 54 804, 12 грн., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_1 , становить 76 403, 54 грн. За проведення дослідження позивачем сплачено оцінювачу 2 500 грн, що незаперечно підтверджується відповідною бухгалтерською документацією.

З огляду на вищенаведені обставини, ОСОБА_1 просить стягнути з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» страхове відшкодування у розмірі 54 804, 12 грн., що становить вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_1 , з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу за мінусом франшизи

Окрім цього, керуючись ст. ст. 1172, 1192 ЦК України, позивач простить стягнути з ЛКП «Львівелектротранс» різницю між вартістю відновлювального ремонту автомобіля та страховим відшкодуванням, яке належить стягнути з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» у розмірі 23 599, 42 грн. Зазначає, що Договором №2, укладеного між відповідачами передбачена франшиза у розмірі 2 000 грн., відповідальність за сплату якої покладається на ЛКП «Львівелектротранс».

Окрім матеріальної шкоди позивачу була заподіяна і моральна шкода, розмір якої оцінений позивачем у розмірі 20 000 грн. У зв`язку з чим, просить позов задоовлити.

Ухвалою судді від 26 грудня 2022 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати таку за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

27 лютого 2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву ПрАТ «СК «Євроінс Україна», у якому відповідач заперечив проти заявлених позовних вимог. ПрАТ «СК «Євроінс Україна» не заперечується факт укладення між ЛКП «Львівелектротранс» та ПрАТ «СК «Євроінс Україна» Договору №2, який був чинним на дату страхової події. Заеречуючи позовні вимоги ОСОБА_1 , представник відповідача покликається на п. 17.1.1.1 та п.17.1.1.3 Договору №2, у відповідності до яких необхідними документами для сплати страхового відшкодування незалежно від обставин подіє є: документи, якими встановлено, що в результаті дій страхувальника спричинено шкоди життю, здоров`ю та майну третьої особи, а також які підтверджують факт настання події, яка призвела до виникнення шкоди та причинно-наслідковий зв`язок між діями (бездіяльністю) страхувальника та спричиненими збитками, судове рішення, яке набуло законної чинності, у випадку врегулювання спору в судовому порядку. Окрім цього, п. 19.1.1.7 Договору №2 передбачено, що у разі настання випадку, що може бути визнаний страховим, страхувальник зобов`язаний надати судове рішення, що набрало законної сили, за яким виникає обов`язок страхувальника відшкодувати шкоду (збиток) третій особі (третім особам). Відповідач ПрАТ «СК «Євроінс Україна» стверджує, що станом на 13 лютого 2023 року страхувальником не надано судового рішення, що набрало законної сили, за яким виникає обов`язок ЛКП «Львівелектротранс» відшкодувати шкоду (збиток) власнику транспортного засобу марки «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_1 . З огляду на вищенаведені обставини, у відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» не виник обов`язок провести виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 . Окрім цього, у відзиві на позовну заяву, відповідач зазначає, що у відповідності до положень договору №2 вибір експертної організації здійснюється страховиком або має бути погоджений із ним письмово потерпілою третьою особою (уповноваженим ним особою). Відповідач наголошує, що ПрАТ «СК «Євроінс Україна» не зверталися до суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_3 із заявою про проведення оцінки пошкодженого транспортного засобу та не погоджувало із ОСОБА_4 проведення відповідної оцінки. Зважаю на вищенаведене, на переконання відповідача складений звіт №2298/22 поданий всупереч порядку, визначеному Договором №2. З огляду наведене, відповідач ПрАТ «СК «Євроінс Україна» просить відмовити у задоволенні позивних вимог.

Позивач в судове засідання не з`явився, втім представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позов підтримає у повному обсязі та просить його задоволити.

Представник відповідача ЛКП «Львівелектротранс» у судове засідання не з`явився, втім подав клопотання, про проведення судового засідання без його участі.

Представник відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи.

За таких обставин суд вважає, що справу слід слухати за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення.

У відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з частково наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, 02 березня 2021 року між ЛКП «Львівелектротранс» (страхувальник) та ПрАТ «СК «Євроінс Україна» (страховик) було укладено Договір комплексного страхування відповідальності перевізника, відповідальності перед третіми особами під час проведення господарської діяльності юридичними або фізичними особами підприємцями та цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №2.

Предметом Договору №2, його є, серед іншого, є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону і пов`язані із відшкодуванням шкоди, заподіяної страхувальником життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час проведення господарської діяльності, що пов`язана із застрахованим видом діяльності, а саме: експлуатація та утримання страховиком (його уповноваженими представниками) на законних підставах майна, а саме: конструктивних елементів контактної мережі та/або опор контактної мережі у місці дії договору (п.п. 3.1.3. п. 3.1 Договору №2)

В цілях Договору №2 визначено, що контактна мережа - це сукупність струмопровідних, ізолюючих, підтримуючих та опорних елементів, призначених для підведення електроенергії до струмоприймачів рухомого складу (трамваїв/тролейбусів ЛКП «Львівелектротранс»).

Підпунктом 4.1.3. п. 4.1 Договору №2 передбачено, що страховим випадком за договором є дорожньо-транспортна пригода чи інша подія (обрив контактної мережі, падіння опори контактної мережі тощо), яка сталася під час експлуатації чи утримання страхувальником (його уповноваженими представниками) на законних підставах: конструктивних елементів контактної мережі та/або опор контактної мережі та внаслідок якої настає цивільна відповідальність Страховика/Особи, відповідальність якої застрахована за заподіяну шкоду життю, здоров`ю та/або майну потерпілих третіх осіб.

Згідно п. 5.3 Договору №2 ліміт відповідальності страховика за, заподіяну страхувальником шкоду життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час проведення господарської діяльності, що пов`язана із застрахованим видом діяльності, а саме: експлуатація та утримання страхувальником ( його уповноваженими представниками) на законних підставах майна, а саме: конструктивних елементів контактної мережі та/або опор контактної мережі складає 200 000 грн.

Відповідно до п. 5.6 Договору №2 безумовна франшиза за випадками вказаними у п. 4.1.3 Договору становить 2 000 грн.

Розділ 9 Договору №2 передбачає порядок та умови здійснення страхового відшкодування за страховими випадками, визначеними п. 4.1.3. Договору.

Відповідно до п.19.2.1. Договору №2 рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування приймається страховиком протягом п`яти робочих днів з дня отримання страховиком всіх необхідних документів, що підтверджують настання страхового випадку та розмір збитків, шляхом складання страхового акта або акта про відмову у виплаті страхового відшкодування відповідно. При цьому строк прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування може бути продовжений на строк очікування відомостей від компетентних органів та час додаткового дослідження обставин події.

Згідно з п. 19.2.2 договору №2 виплата страхового відшкодування здійснюється страхувальнику (третій особі) протягом п`яти робочих днів від дня складання страхового акту на підставі наступних документів:

19.2.2.1. Письмової заяви страхувальника (третьої особи) на виплату страхового відшкодування за формою, встановленою страховиком;

19.2.2.2. Документу, що підтверджує особу та повноваження одержувача страхового відшкодування;

19.2.2.3. Довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, виданої Державною податковою адміністрацією України (для третьої особи фізичної особи);

19.2.2.4. Інших документів на вимогу Страховика, що необхідні для ідентифікації одержувача страхового відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем подано до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» повідомлення про настання події, яка в подальшому може бути визнана страховим випадком, пояснення до повідомлення про обставини ДТП, повідомлення про ДТП за участю транспортного засобу, власник якого може бути визнаний потерпілою особою, заяву про страхове відшкодування, до якої долучив копію паспорта та ідентифікаційного коду, поліс, копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копію посвідчення водія та матеріали адміністративної справи.

Листом №371-ЮР від 31 травня 2022 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування зважаючи на відсутність рішення, що набрало законної сили, за яким у страховика виникає обов`язок на відшкодування шкоди третій особі.

Суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи наявна постанова Шевченківського районного суду м. Львова по справі №466/12526/21 у відповідності до якої провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 140 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

В мотивувальній частині постанови Шевченківського районного суду м. Львова зазначено, що ОСОБА_2 , 06 липня 2021 року о 12:50 год., у м. Львові на перехресті вулиць Замарстинівська Варшавська, будучи посадовою особою відповідальною за експлуатаційний стан, не вжила всіх заходів щодо належного утримання контактно-кабельної мережі тролейбуса, своєчасно не виявила недоліки, що призвело до обриву та падіння кабелю та стало причиною дорожньо-транспортної пригоди за участі автомобіля «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_1 , власнику якого було заподіяно матеріальної шкоди.

Згідно з п.3.2 посадової інструкції начальника району контактно-кабельної мережі, затвердженої директором ЛКП «Львівеоектротранс», начальник району контактно-кабельної мережі зобов`язаний:

-своєчасно виконувати планово-попереджувальні ремонти контактно-кабельної мережі;

-проводити квартальний огляд контактної мережі на ділянках з важкими умовами руху;

-слідкувати за станом контактно-кабельної мережі та своєчасно давати заявки на ремонт контактно-кабельної мережі.

У постанові Верховного Суду від 16 квітня 2019 року по справі № 927/623/18 зазначено, що закриття провадження на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Закриття адміністративного провадження внаслідок закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З врахуванням наявних у матеріалах справи доказів та постанови Верховного Суду від 16 квітня 2019 року по справі № 927/623/18, суд приходить до переконання, що постанова Шевченківського районного суду м. Львова по справі №466/12526/21 є належним доказом вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП та є судовим рішення, що набрало законної сили, за яким виникає обов`язок ПрАТ «СК «Євроінс Україна» відшкодувати шкоду потерпілому в розумінні п. 19.1.1.7 Договору №2.

З огляду на вищенаведене, у ПрАТ «СК «Євроінс Україна» виник обов`язок провести виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 .

Згідно п. 19.2.6. договору №2 при пошкодженні майна третіх осіб страховик відшкодовує в межах ліміту відповідальності по майну за договором при пошкодженні майна - у розмірі витрат на його відновлення до стану, в якому воно знаходилось безпосередньо до моменту настання страхового випадку. Витрати на відновлення визначаються за вирахуванням зносу матеріалів та запасних частин, що замінюються в процесі відновлення (ремонту). Розмір страхового відшкодування зменшується на розмір встановленої франшизи при відшкодуванні шкоди нанесеної майну третіх осіб.

У відповідності до звіту №2298/22 вартість відновлювального ремонту з врахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових транспортного засобу марки «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_1 , складає 54 804,12 гривень.

За проведення вищезгаданого дослідження позивачем оплачено експерту 2 500 грн.

Окрім цього, не заслуговують на увагу доводи представника відповідача про те, що звіт №2298/22 поданий всупереч порядку, визначеному Договором №2.

Варто наголосити, що оспорюючи розмір страхового відшкодування, відповідач у відповідності до цивільно-процесуального законодавства наділений правом подавати власні докази на підтвердження суми страхового відшкодування, однак такі ПрАТ «СК «Євроінс Україна» долучені не були.

Позивачем надано докази на підтвердження завданих йому збитків, при цьому відповідачами належних та допустимих доказів, які б спростовували визначений розмір збитків, як підстави для зменшення визначення розміру збитків, відповідачем не надано, хоче це згідно приписів ст. 81 ЦПК України, є його обов`язком.

Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 760/5618/16-ц (провадження № 61-4463св18), від 22 квітня 2019 року у справі № 761/14285/16-ц (провадження № 61-34581св18).

Отже, висновки вищезгаданого Звіту №2298/22 щодо розміру завданої позивачу в результаті ДТП майнової шкоди відповідачами належними та допустимими доказами не спростовано.

Відтак, стягненню із ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 52 804,12 гривень.

Щодо вимог до ЛКП «Львівелектротранс» суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Абзац 2 частини 1 ст.1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Частиною 1 ст. 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Верховний Суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у постанові по справі №686/17155/15-ц від 03 жовтня 2018 року підтримав правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 де зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

В матеріалах справи наявний протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №284450 та копія посадової інструкції начальника району контактно-кабельної мережі, підписана ОСОБА_2 , які свідчать про перебування останньої у трудових відносинах з ЛКП «Львівелектротранс».

Згідно звіту про оцінку №2298/22 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_1 , становить 76 403,54 грн.

Витрати на складання висновку експерта у сумі 2 500 гривень.

Відтак, із відповідача ЛКП «Львівелектротранс», як роботодавця ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивача матеріальна шкода у розмірі 23 599,42 гривень(76 403 - 54 грн. - 52 804,12 грн.).

Окрім цього, на ЛКП «Львівелекротранс» покладено обов`язок щодо відшкодування франшизи у розмірі 2 000 грн., яка встановлена у п. 5.6 Договору №2.

Також враховуючи, що вимоги щодо стягнення суми матеріальної шкоди підлягають задоволенню, тому також i підлягають задоволенню вимоги, які є похідними щодо стягнення суми франшизи у розмірі 2 000 грн. з відповідача ЛКП «Львівелекротранс», оскільки відповідно до ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» франшиза страховиком не відшкодовується.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача ЛКП «Львівелектротранс» на користь позивача моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 20 000 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Цивільна - правова відповідальність за завдану моральну шкоду настає при наявності протиправної поведінки заподіювача шкоди, встановлення причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою, вини заподіювача.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Тлумачення статей 11 та 1167 ЦК України дозволяє стверджувати, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, N 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з того, що сам по собі факт ДТП є психотравмуючою подією для людини, яка безумовно заподіює моральні страждання і призводить до неможливості людині вести звичний спосіб життя через пошкодження майна.

Судом встановлено, що внаслідок порушення правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць ОСОБА_2 позивачу були спричинені моральні страждання.

Однак, виходячи з розміру заявленої позовної вимоги, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 20 000 гривень оцінені ним суб`єктивно і є завищеними.

Таким чином, встановивши, що позивачу протиправними винними діями працівником відповідача ЛКП «Львівелектротранс» була заподіяна моральна шкода, виходячи з принципу розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про необхідність стягнення на користь позивача ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., що на думку суду відповідає характеру та обсягу перенесених позивачем моральних страждань.

З огляду на вищевказане, а також з урахуванням вимоги розумності і справедливості, суд дійшов висновку щодо стягнення з ЛКП «Львівелектротранс» на користь позивача підлягає до стягнення моральна шкоду у розмірі 5 000 гривень, яка знайшла своє підтвердження під час розгляду даної справи.

Згідно зі ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі зазначеного, дослідивши матеріали справи, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, щодо необхідності часткового задоволення позову.

Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне.

Разом із позовною заявою, позивачем надано оригінал квитанції про сплату судового збору у сумі 992,40 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до квитанції №3 від 04 листопада 2022 року та акту №2298/22 від 08 вересня 2023 року ОСОБА_1 здійснив оплату послуг на складання звіту на користь суб`єкта підприємницької діяльності у розмірі 2 500 грн.

12 жовтня 2022 року між АО «Вестлекс» та ОСОБА_1 укладеного договір про надання правової допомоги №94/2022, у відповідності до якого АО «Вестлекс» зобов`язувалося надавати правову допомогу у справі про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, в тому числі отримання страхового відшкодування.

Згідно додатку №1 до договору про надання правової допомоги №97/2022 ОСОБА_1 сплачує на користь АО «Вестлекс» 4 000 грн. гонорару. У відповідності до квитанції №0.0..1 від 13 жовтня 2023 року, позивачем сплачено на користь АО «Вестлекс» 4 000 грн. витрат на правову допомогу.

Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до переконання, що з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на правову допомогу у розмірі по 2 000 грн. з кожного, понесені витрати на виготовлення звіту в розмірі по 1 250 гривень з кожного та сплачений судовий збір у розмірі по 496,20 гривень з кожного.

Керуючись ст.ст.4, 5, 76, 77, 79, 80, 83, 95, 141, 223, 247, 259, 263-265, 268, 273, 353 ЦПК України -

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 52 804,12 гривень, понесені витрати на виготовлення звіту в розмірі 1 250 гривень, суму сплаченого судового збору в розмірі 496,20 гривень та витрати на правничу допомогу в розмірі 2 000 гривень, а всього разом 56 550,32 гривень( п`ятдесят шість тисяч п`ятсот п`ятдесят гривень, тридцяти дві копійки).

Стягнути з Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» на користь ОСОБА_1 заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 23 599,42 гривень, компенсацію суми франшизи у розмірі 2 000 гривень, моральну шкоду в розмірі 5 000 гривень, понесені витрати на виготовлення звіту в розмірі 1 250 гривень, суму сплаченого судового збору у розмірі 496,20 гривень та витрати на правничу допомогу в розмірі 2 000 гривень, а всього разом 29 345,62 гривень(двадцять дев`ять тисяч триста сорок п`ять гривень, шістдесят дві копійки)

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна», , місцезнаходження: м. Київ вул. Велика Васильківська, 102.

Відповідач: Львівське комунальне підприємство «Львівелектротранс», місцезнаходження: м. Львів, вул. Сахарова, 2.

Третя особа: ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Дата складення повного судового рішення 16.10.2023 року.

Суддя Мартинишин М.О.