Справа № 450/3285/23 Провадження № 2/450/1284/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Расяк С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар», третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича, приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевич Романа Івановича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати виконавчий напис, вчинений 01 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенко Є.М., зареєстрований в реєстрі за № 77337, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Авансар» заборгованості у розмірі 21329 грн. 70 коп., таким, що не підлягає виконанню.

Мотивував позовні вимоги тим, приватним нотаріусом не було дотримано процедури вчинення виконавчого напису в частині неотримання від стягувача документів, які підтверджують безспірність заборгованості. Зазначив, що сама заборгованість не є безспірною. Позивач не погоджується з розрахунком суми заборгованості. З огляду на вказане, просив позовні вимоги задовольнити. Крім того, просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються з 536 грн. 80 коп. судового збору за подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову та 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Разом з поданням позовної заяви до суду представником позивача подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса.

Ухвалою від 17 липня 2023 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою від 17 липня 2023 року задоволену заяву представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса.

09 серпня 2023 року від представника ТзОВ «Фінансова компанія «Авансар» надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги, яке мотивоване тим, що стороною позивача не надано доказів на підтвердження сплати позивачем послуг за правову допомогу у розмірі 8000 грн., жодних розрахунків не надано, у зв`язку з чим просила відмовити у задоволенні вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу або зменшити їх розмір.

Відповідач та треті особи повідомлялися про судовий розгляд шляхом направлення поштової кореспонденції.

У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

За ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 01 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенко Є.М., видано виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 77337, про стягнення з позивача на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Авансар» заборгованості у розмірі 21329 грн. 70 коп.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

У відповідності до пп. 2.1. п. 2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника-фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

Заява може містити також іншу інформацію необхідну для вчинення виконавчого напису.

Однак відповідачем суду не надані належні та допустимі докази того, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості, зазначений у виконавчому написі є безспірними.

Розрахунок боргу, викладений у виконавчому написі, є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог до позивача.

За таких обставин підлягає перевірці питання щодо стягнення з боржника за кредитним договором, а сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Наведене свідчить про надання відповідачем неповної інформації та документів нотаріусу, що має наслідком порушення п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» та п.1 Глави 13 Порядку № 296/5 при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, згідно з якими на нотаріуса покладається обов`язок відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

При цьому слід зазначити, що захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений пп. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на викладене, та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог кредитора.

Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18 та від 04 липня 2018 року у справі № 14-154цс18.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що обставини, якими представник позивача обґрунтував позовні вимоги, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому такі слід задовольнити, а оспорюваний виконавчий напис визнати таким, що не підлягає виконанню.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат слід зазначити наступне.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

За п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з договору про надання правової допомоги б/н від 29 червня 2023 року, такий укладений між адвокатом Братівник І.В. та Іваник Ю.М., відповідно до умов якого клієнт доручив, а адвокат прийняв доручення представляти інтереси клієнта.

Актом виконання робіт від 05 липня 2023 року до договору про надання правової допомоги б/н від 29 червня 2023 року стверджується, що адвокатом Братівник І.В. надано ОСОБА_1 послуги, а саме ознайомлення, детальне вивчення та аналіз проблеми клієнта, юридичні консультації кількістю 1 година вартістю 1000 грн., підготовка процесуальних документів кількістю 5 годин вартістю 1000 грн. за 1 годину загальною вартістю 5000 грн., участь у судових засіданнях кількістю 2 години вартістю 1000 грн. за 1 годину загальною вартістю 2000 грн. Загальна вартість наданих послуг становить 8000 грн.

Квитанцією до прибуткового касового ордера № 14 від 07 липня 2023 року стверджується, що позивач сплатила на користь ОСОБА_2 8000 грн. у якості оплати послуг адвоката відповідно до договору про надання правової допомоги від 29 червня 2023 року.

Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року по справі № 280/2635/20 вказав, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, їх уже фактично сплачено стороною/ третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Вивчивши вищезазначені документи та матеріали справи, суд вважає, що послуги, вказані у акті виконаних робіт від 05 липня 2023 року частково знайшли своє підтвердження, оскільки розгляд справи відбувався за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, послуга з участі адвоката Братівник І.В. у судових засіданнях не була надана позивачу ОСОБА_1 .

Крім цього, підготовка процесуальних документів у даній справі представником ОСОБА_2 , який не здійснив жодного адвокатського запиту, а позовну заяву сформував на підставі письмових доказів наданих позивачем, кількістю 5 годин вартістю 1000 грн. за 1 годину загальною вартістю 5000 грн., не відповідає принципу розумності та критерію реальності адвокатських витрат, а тому можуть становити кількістю 2 години вартістю 1000 грн. за 1 годину загальною вартістю 2000 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Покликання сторони відповідача щодо відсутності отримання ним розрахунків витрат на правову допомогу не відповідають дійсності та не підтверджені жодними доказами.

Таким чином, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн. підлягають стягенню з відповідача на користь позивача.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп. за подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову та на користь держави судовий збір у розмірі 1073 грн. 80 коп., від сплати якого звільнено позивача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 49, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», суд,

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 01 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенко Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 77337, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар» заборгованості у розмірі 21329 грн. 70 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар» на користь ОСОБА_1 536 грн. 80 коп. судового збору за подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар» на користь держави 1073 грн. 60 коп. судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар» на користь ОСОБА_1 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мусієвський В.Є.