ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

11 жовтня 2023 року

м. Харків

справа № 2-1521/11

провадження № 22-ц/818/1776/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Носової К.В.,

Учасники справи:

Заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп»

позивач: Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання, зацікавлена особа Шевченківський ВДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області, по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року представник ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» звернувся до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання, в якій просить замінити ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» його правонаступником ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» у виконавчому провадженні щодо виконання рішення у цивільній справі №2-1521/10, що ухвалив Дзержинський районний суд м. Харкова за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором №014/1800/73/99548 від 16.05.2008 року в розмірі 516 396 (п`ятсот шістнадцять тисяч триста дев`яносто шість ) грн. 12 коп., судового збору в розмірі 1700 грн., та витрат за інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 грн., а також видати дублікати виконавчих листів №2-1521/10р. та поновити строк для їх пред`явлення.

В обґрунтування заяви посилався на те, що 12 грудня 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» укладені договори відступлення права вимоги та договори відступлення прав за договорами застави, згідно яких ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» набуло право грошової вимоги відносно боржників ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитними договорами та договорами забезпечення, в тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором №014/1800/73/99548 від 16.05.2008 року. Необхідність отримання дублікатів виконавчих листів №2-1521/10р. та поновлення строку на їх пред`явлення мотивує тим, що виконавчі листи відносно ОСОБА_1 заявником не отримано, та цей факт підтверджується підписаним між сторонами - ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» Актом приймання-передачі документації від 12.06.2018 року за договором відступлення права вимоги від 12.12.2017 року, згідно якого виконавчі листи не передавались ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП».

ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» набуло права вимоги лише 12 грудня 2017 року, тому направити виконавчий документ на примусове виконання до органів Державної виконавчої служби зможе лише після заміни сторони виконавчого провадження та видачі дублікатів виконавчих документів, у зв`язку з чим пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого документа має бути поновлений.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2019 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» про заміну сторонни виконавчого провадження, видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено.

Замінено сторону виконавчого провадження за виконавчими листами, виданими на виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 березня 2011року у цивільній справі №2-1521/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, а саме - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» () його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» (; місцезнаходження: 01014, м. Київ, вул. Звіринецька, буд. 63; рахунок НОМЕР_1 в ПАТ «Сбербанк», МФО 320627).

Видано Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» дублікати виконавчих листів по цивільній справі № 2-1521/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/1800/73/99548 від 16.05.2008 року в розмірі 516 396 (п`ятсот шістнадцять тисяч триста дев`яносто шість ) грн. 12 коп., судового збору в розмірі 1700 грн., та витрат за інформаційно- технічне забезпечення в розмірі 120 грн.

Поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп`строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів по цивільній справі № 2-1521/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 стягнення заборгованості за кредитним договором№014/1800/73/99548 від 16.05.2008 року в розмірі 516 396 (п`ятсот шістнадцять тисяч триста дев`яносто шість ) грн. 12 коп., судового збору в розмірі 1700 грн., та витрат за інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_4 , як відповідачу у справі, не було направлено ні ухвалу суду, ні повістку про дату призначеного судового засідання на адресу його проживання, таким чином він не був повідомлений належним чином про час, дату і місце судового засідання з розгляду цивільної справи № 2-1521/11, а тому і не зміг взяти участь у розгляді поданої ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» заяви та подати свої заперечення проти заяви ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп». В матеріалах справи не містяться документи (повідомлення про вручення листа з повісткою про судове засідання або конверт з повісткою, який було повернуто до суду за закінченням строку зберігання), на підтвердження того, що ОСОБА_4 був повідомлений належним чином про дату і час судового засідання призначеного на 04.12.2019р. Вказує, що 16 травня 2008 року ОСОБА_4 було укладено з ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» кредитний договір № 014/1800/73/99548 за умовами якого йому було надано споживчий кредит у розмірі 30500,00 дол. США на придбання автомобіля FUQIFQ6510B держ. н. НОМЕР_2 , який був заставним майном згідно договору застави для забезпечення виконання обов`язків за кредитом, (копія першої сторінки кредитного договору№ 014/1800/73/99548 та першої сторінки договору застави від 16.05.2008р. додається). ОСОБА_4 спочатку сплачував платежі за кредитом, але потім через хворобу, життєві обставини і економічну кризу не зміг виконувати свої зобов`язання за кредитом, і тому на вимогу банку добровільно віддав свій автомобіль банку для погашення своїх зобов`язань за кредитом № 014/1800/73/99548, що підтверджується актом приймання передачі автомобіля FUQIFQ6510B держ. н. НОМЕР_2 від 17.01.2012р. Звертає увагу суду на те, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» не мав права переуступати свої права вимоги до ОСОБА_5 у розмірі суми встановленої у заочному рішенні Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.03.2011р., тому що ОСОБА_4 виконав свої зобов`язання за кредитом шляхом передання ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заставного майна- автомобіля FUQIFQ6510B держ. н. НОМЕР_2 , тобто він виконав свої зобов`язання за кредитним договором перед первісним кредитором. Вказує, що судом не було направлено ОСОБА_6 заочне рішення у справі від 23.03.2011р., а тому, відповідач ОСОБА_4 , чи його представник не мали можливості надати суду свої заперечення щодо заочного розгляду справи чим було порушено його процесуальні права, як учасника справи. Наголошує, що судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання. Вказує, що у зв`язку з неповідомленням всіх учасників справи, ОСОБА_4 , і представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» не змогли повідомити суд про те, що ОСОБА_4 , виконав свої зобов`язання за кредитом шляхом передачі автомобіля, на придбання якого брався кредит і який знаходився у заставі банку, згідно договору про заставу цей автомобіль було продано банком.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 березня 2011року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» був задоволений та стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/1800/73/99548 від 16.05.2008 року в розмірі 516 396 (п`ятсот шістнадцять тисяч триста дев`яносто шість ) грн. 12 коп., а також стягнуто судовий збір в розмірі 1700 грн., та витрати за інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 грн. На підставі зазначеного рішення Дзержинським районним судом м. Харкова 28 квітня 2011року були видані виконавчі листи № 2-1521/10 р.

Виконавчі листи № 2-1521/10 р., видані 28 квітня 2011 року Дзержинським районним судом м. Харкова на виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 березня 2011 року, відносно боржника ОСОБА_1 знаходились у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області за ВП № 29634825.

З наданої заявником роздруківки з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, на сьогодні вказане виконавче провадження завершено. Інформація щодо подальших дій відносно виконавчих документів відсутня.

12 грудня 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» укладені договори відступлення права вимоги за кредитними і забезпечувальними договорами, та договори відступлення прав за договорами застави (внаслідок передачі права вимоги до ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» переходить (відступається) право вимагати (замість ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») від боржника повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Згідно умов договору відступлення права вимоги від 12 грудня 2017 року заявник набув статус нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до ОСОБА_1 , за кредитним договором №014/1800/73/99548 від 16.05.2008 року, та права заставодержателя за Договором застави № 014/1800/73/99548/1 від 16 травня 2008року, що забезпечують основні зобов*язання та були укладені між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та боржником.

Задовольняючи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що така заява обґрунтована, та підлягає задоволенню.

Колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком суду першої інстанції.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина перша статті 517 ЦК України).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» (в подальшому «Закон») органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (частина перша статті 1 Закону).

Частина четверта статті 4 Закону регулює питання повернення виконавчого документа стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Зокрема, однією з підстав відповідно до пункту 2 частини четвертої цієї статті є пропуск встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Стаття 11 Закону регулює загальні строки виконавчого провадження, а стаття 12 - строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання, поновлення пропущеного строку. Строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем (частина перша статті 11 Закону). Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону).

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником (частина п`ята статті 15 Закону).

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або із спливом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки, якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини четвертої статті 4 Закону). Тобто за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження як завершальної стадії судового процесу спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Інше тлумачення закону (зокрема, про можливість здійснювати заміну сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того, чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути в невизначеному стані протягом тривалого строку. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства прав (постанова Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13).

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Але заміна учасника справи не обов`язково означає заміну сторони відкритого виконавчого провадження (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17).

На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України.

Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник не позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження відкривається на підставі пред`явлення виконавчого документа до виконання, а частина п`ята статті 442 ЦПК України передбачає можливість заміни стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження.

Вчинення процесуальних дій безпосередньо в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, спрямованих на виконання судового рішення, можливе лише за умови відкритого виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва з метою реалізації правонаступником судового рішення у виконавчому провадженні без розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим відповідно до умов законодавства, позбавлене процесуальної мети.

Право правонаступника стягувача на звернення з виконавчим документом до виконання залежить не тільки від реалізації процесуального правонаступництва, але й дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання, передбачених Законом. А якщо ці строки пропущені, то разом з питанням правонаступництва має вирішуватись питання поновлення цих строків, оскільки за відсутності підстав поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні підстави для процесуального правонаступництва, так як відсутня дійсна процесуальна мета такого правонаступництва.

Вищенаведена правова позиція знайшла своє відображення у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження №14-197цс21) і в силу положень, передбачених частиною 4 статті 263 ЦПК України, підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Так, судом встановлено, що виконавчі листи № 2-1521/10 р. були видані 28 квітня 2011 року Дзержинським районним судом м. Харкова на виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 березня 2011 року, відносно боржника ОСОБА_1 знаходились у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області за ВП № 29634825.

З роздруківки з Автоматизованої системи виконавчих проваджень вбачається, що вказане виконавче провадження завершено.

Заявник вказує, що строк пред`явлення виконавчих листів до виконання - сплив.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів того, коли саме було завершено зазначене виконавче провадження, отже, не зрозуміло коли сплив строк пред`явлення виконавчих листів до виконання, заявником не наведено поважних причин пропуску цього строку.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для поновлення строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання є помилковим.

Крім того, матеріали справи не містять будь-яких доказів щодо втрати виконавчих листів.

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Даний висновок узгоджується з правової позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі №2-836/11.

У зв`язку з відсутністю підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, відсутні підстави і для видачі дублікатів виконавчих листів.

ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» звертає увагу на те, що набуло право вимоги 12 грудня 2017 року та не отримувало від попереднього кредитора виконавчих листів.

Між тим, за змістом ст.ст.512, 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих права.

Однак, заявник, укладаючи договір про відступлення права вимоги, яке виникло на підставі ухваленого судом рішення в цивільній справі майже через 6 років після його ухвалення, після спливу встановленого законом строку для пред`явлення його виконання, не перевіривши підстави його невиконання, свідомо набув прав кредитора щодо боржника, не з`ясувавши взагалі питань, пов`язаних з виконанням рішення суду у попереднього кредитора. Придбавши такий кредитний портфель, заявник мав би зважити всі майбутні ризики.

Також апеляційний суд наголошує, що поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання за відсутності поважних причин, після спливу 8 років із моменту набрання рішенням законної сили, суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності. Обмеження строком можливості пред`явлення виконавчого документа до виконання застосовується із метою дотримання принципу юридичної визначеності, що є однією із складових верховенства права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, видачу дублікату виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання у вказаній справі, у звязку із чим, слід ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп».

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2019 року - скасувати.

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 жовтня 2023 року.

Головуючий: Н.П. Пилипчук

Судді: О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова