Справа № 345/1498/23
Провадження № 22-ц/4808/1002/23
Головуючий у 1 інстанції Юрчак Л. Б.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Девляшевського В.А.,

суддів: Баркова В.М., Луганської В.М.,

секретаря Струтинської Д.В.,

з участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ухвалу Калуського міськрайонного суду, постановлену суддею Юрчаком Л.Б. 22 червня 2023 року, у справі за скаргою представника ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

встановив:

У березні 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв адвокат Долинка О.А., звернулась в суд з скаргою на дії державного виконавця.

В обґрунтування скарги зазначила, що їй стало відомо про накладення арешту на все належне їй нерухоме та рухоме майно державним виконавцем Калуського ВДВС у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

На примусовому виконанні у виконавчій службі перебувало виконавче провадження №59594222 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 16 червня 2017 року Калуським міськрайонним судом у справі №345/674/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват Банк» заборгованості по кредитному договору в сумі 592 011,04 грн. В ході примусового виконання вказаного виконавчого документа 19 липня 2019 року на все майно боржника накладено арешт. 20 січня 2021 року виконавчий документ повернутий стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке можна звернути стягнення. Повторно виконавчий лист до примусового виконання не пред`являвся і відкриті виконавчі провадження щодо скаржниці відсутні. Проте, остання виконала рішення суду добровільно поза межами відкритого виконавчого провадження, про що свідчить повідомлення АТ КБ «Приват Банк» від 03 грудня 2021 року. Відтак, вважала що є достатні підстави для зняття арешту, накладеного на майно боржника для забезпечення виконання вже виконаного судового рішення, оскільки у подальшому застосуванні арешту відсутня необхідність. Крім того, застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

За наведених обставин просила зобов`язати Калуський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) зняти арешт, накладений на майно ОСОБА_1 у межах виконавчого провадження №59594222.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 22 червня 2023 року скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Долинки О.А. на дії державного виконавця задоволено. Зобов`язано Калуський відділ ДВС у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) зняти арешт, накладений на майно ОСОБА_1 у межах виконавчого провадження №59594222 (номер запису про обтяження 32476472).

Не погодившись з ухвалою суду, вважаючи її незаконною, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, представник Калуського відділу ДВС у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) подав апеляційну скаргу. Вказує, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом «Про виконавче провадження».

Так, в межах виконавчого провадження №59594222 щодо виконання виконавчого листа №345/674/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват Банк» боргу державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, арешт майна боржника, звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи, а також про повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку із відсутністю майна у боржника. Відтак, вважав, що підстави, передбачені для зняття арешту - відсутні. При цьому посилається на частину 5 статті 27 Закону, в якому відсутні підстави звільнення від сплати виконавчого збору боржника в цьому виконавчому провадженні.

Апелянт просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні скарги.

Правом на подання відзиву інші учасники справи не скористались.

У засідання апеляційного суду представник апелянта повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Крім того, повідомлення про судове засідання було надіслано на електронні засоби зв`язку АТ «КБ «Приват Банк», як стягувачу у виконавчому провадженні. Проте, представник банку в судове засідання не з`явився. Відтак, колегія суддів відповідно до статті 372 ЦПК України перешкод розглядові справи в зв`язку з неявкою учасників не вбачає.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Долинка О.А. доводи апеляційної скарги заперечив, пославшись на законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення скарги, суд першої інстанції взяв до уваги повідомлення АТ КБ "Приват Банк" від 03.12.2021 року про повне виконання зобов`язань з боку ОСОБА_1 з погашення заборгованості за кредитним договором, що є належним доказом виконання нею рішення Калуського міськрайонного суду від 23 січня 2017 року у справі №345/674/16-ц поза межами виконавчого провадження. За таких обставин суд вважав доцільним зняти арешт, накладений на майно боржника для забезпечення виконання вже виконаного судового рішення, оскільки у подальшому застосуванні арешту відсутня необхідність.

З вказаним висновком колегія погоджується.

За змістом частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення відповідає вказаним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, в Калуському ВДВС у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на примусовому виконанні перебував виконавчий лист, виданий 16 червня 2017 року Калуським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват Банк» заборгованості по кредитному договору №IFIVGA від 08.08.2008 року в сумі 592 011,04 грн.

19 липня 2019 року державним виконавцем Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення суду у справі №345/674/16-ц.

Постановою від 19 липня 2019 року на майно боржника накладений арешт.

На підставі постанови від 06 вересня 2019 року звернуте стягнення на заробітну плату боржника.

20 січня 2021 року виконавчий лист №345/674/16-ц повернутий стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з відсутністю у божника майна і доходів, на які можна звернути стягнення.

Відповідно до листа АТ КБ «Приват Банк» від 03 грудня 2021 року №20.1.0.0.0./7-211123/899 ОСОБА_1 повністю виконала зобов`язання по погашенню кредитного договору №IFIVGA від 08 серпня 2008 року. Повідомлено також, що банком було підготовлено та передано нотаріусу документи для зняття заборони відчуження. Обтяження припинено (а.с. 15).

Листом від 16 лютого 2023 року за вих. №8732 Калуський відділ ДВС у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) повідомив скаржницю, що передбачені Законом України "Про виконавче провадження" підстави для зняття арешту - відсутні.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини 4 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

У разі повернення виконавчого документу стягувачу, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом (частина 3 статті 40 Закону).

Згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених із боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів із дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах зроблено у постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21).

За змістом положень частини п`ятої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених цим Законом.

Як встановлено судом, 20 січня 2021 року постановою державного виконавця Калуського відділу Державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

03 грудня 2021 року стягувач АТ КБ «Приват Банк» своєю підтвердив проведення боржником повного розрахунку (виконання судового рішення).

Частинами другою статті 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що відбулось повне виконання рішення Калуського міськрайонного суду від 30 січня 2017 року у справі № 345/674/16-ц про стягнення заборгованості по кредитному договору № IFIVGA від 08 серпня 2008 року, що підтверджено стягувачем.

Станом на дату розгляду справи доказів повторного звернення до виконання виконавчого листа чи існування будь-яких матеріальних претензій до ОСОБА_1 з сторони банку відсутні, хоча кредитор повідомлявся про розгляд даної справи в суді апеляційної інстанції.

Матеріалами справи підтверджується, що державним виконавцем постанова про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 не виносилась ні після відкриття виконавчого провадження, ні після повернення виконавчого документу стягувачу. Цей факт відповідачем не заперечувався.

Вказані обставини свідчать про відсутність обґрунтованих підстав для продовження арешту на майно боржника.

Схожі висновки зроблені в постанові Верховного Суду від 03 лютого 2023 року у справі № 639/858/21.

Застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Ураховуючи зазначене, права боржника на розпорядження належним йому майном залишаються необґрунтовано обмеженими, не дивлячись на повне виконання судового рішення. Тому з метою відновлення прав ОСОБА_1 суд дійшов обгрунтованого висновку про зобов`язання відповідача скасувати арешт, накладений на майно боржника.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, містять посилання на обставини, що були предметом перевірки судом, яким була надана належна правова оцінка.

Керуючись статтями 374, 375, 381 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції залишити без задоволення, а ухвалу Калуського міськрайонного суду від 22 червня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Барков

В.М. Луганська

Повний текст постанови виготовлено 19 жовтня 2023 року