Справа № 336/4504/22
пр. № 2/336/438/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

у складі головуючого судді Щасливої О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

08.09.2022 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В подальшому позивач залишив свої вимоги в частині позбавлення батьківських прав без розгляду.

В заяві вказує, що з відповідачкою перебував у фактичних шлюбних відносинах, під час яких у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з ним та знаходиться на його утриманні. Відповідачка не бажає в добровільному порядку надавати йому матеріальну допомогу на утримання доньки, проживає окремо та не цікавиться духовним розвитком дитини, матеріальним забезпеченням.

Позивач просить суд стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини із всіх видів доходів матері, щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом, і до досягнення донькою повноліття.

Ухвалою судді від 05.10.2022 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, позов забезпечено шляхом витребування доказів.

Ухвалою суду від 07.02.2023 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 28.09.2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 залишені без розгляду.

В судове засідання сторони не з`явилися, від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності та відсутності їх представників, позивач в свою чергу наполягав на задоволенні позову, відповідачка просила задовольнити його частково з урахуванням запереч, викладених у заяві.

Відповідачкою надано заяву, за змістом якої вона просила про його часткове задоволення, в обґрунтування своїх заперечень зазначила, що на її утриманні перебувають дві малолітні доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є дитиною з інвалідністю, доходів практично не має. Рухоме чи нерухоме майно відсутнє, при можливості надає допомогу малолітній дитині, вважає, що розмір аліментів на утримання доньки в 1/6 частці від її доходу буде достатнім для її забезпечення.

Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії НОМЕР_1 , яке видано Новомиколаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с. 8).

Дитини проживає разом з батьком та знаходиться на повному його утриманні, на підставі розпорядження районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району 3 434р від 21.12.2022 року встановлено спосіб участі відповідачки у вихованні та спілкування з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розумі аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно з ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Вказана норма спрямована на захист права стягувача аліментів, які є запорукою забезпечення утримання дитини.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивач, як батько дитини намагається забезпечити гідній рівень життя для дитини, придбавши будинок АДРЕСА_1 (а.с. 13-14), забезпечує її навчання та медичний догляд (а.с. 11-12, 18,19), при цьому у відповідності до довідки отримує мінімальний дохід.

Відповідачкою в свою чергу ці обставини не спростовані, доказів надання матеріальної або будь-якої допомоги на утримання та розвиток доньки не надано.

При визначенні розміру частки від заробітку позивача суд враховує і встановлене Основним Законом України право кожного на гідний рівень життєдіяльності для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (ст. 48 Конституції України).

Бере до уваги суд і рівність обов`язків батьків з утримання дитини, що означає однакову участь батьків в утриманні сина, доньки, а не забезпечення цього утримання за рахунок одного з батьків шляхом ущемлення його майнових інтересів, а також інтересів осіб, відповідальність перед якими прямо встановлена законом (малолітні діти, відсутність майна на які посилається відповідачка).

Всебічно перевіривши істотні для вирішення спору обставини, суд доходить переконання, що встановлений розмір аліментів у розмірі 1/4 частини із всіх доходів матері щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до її повноліття, буде домірним як майновому і сімейному стану відповідачки, так і потребі неповнолітньої дитини в утриманні.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких відносяться і витрати з отримання професійної правничої допомоги, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Витрати на професійну правничу допомогу внормовані статтею 137 ЦПК України.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 ст. 137 ЦПК).

У відповідності до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) (1); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) (2); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт (3); ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (4).

Право на професійну правничу допомогу, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, гарантовано статтею 59 Конституції України.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Однією з засад цивільного судочинства в силу ст. 2 ЦПК України є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Представником позивача на виконання зазначених вимог надано договір № 9 про надання правової допомоги від 07.09.2022 року, предметом якого є, в тому числі, є надання адвокатом правової допомоги, пов`язаної з захистом та відновленням порушених прав та інтересів в судах України, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, акт виконаних робіт, квитанцію до прибуткового касового ордеру № 20 від 07.09.2022 року на суму у розмірі 6000 грн.

Розмір понесених позивачем витрат на отримання правничої допомоги в частині їх вартості відповідає наведеним в частині 4 статті 137 ЦПК України чинникам. Відповідачкою клопотання про зменшення витрат не заявлено.

У зв`язку з викладеним суд, виходить з засад розумності та виваженості і доходить висновку про доведеність суми видатків на отримання професійної правничої допомоги.

Вирішуючи питання про покладення на відповідача видатків зі сплати судового збору, суд враховує, що відповідно до ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема, розподіл судових витрат.

Судовий збір, від сплати якого за законом звільнено позивача, відповідно до правил цивільного процесуального законодавства належить стягнути з відповідачки у доход держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 84,180,181, 182, 183, 191 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 4, 12, 77-82, 141, 191, 278, 279, 259, 263-265, 273, 284, 352, 354, 430 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходів) матері, щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.092022 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_7 судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Допустити негайне виконання рішення, але не більш ніж за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Щаслива