Справа № 643/2173/16-ц
Провадження № 8/643/1/23
УХВАЛА

16.10.2023 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Єрмакової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за заявою ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Московського

районного суду м. Харкова від 07.02.2017 у справі № 643/2173/16-ц

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1

про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_1 (далі заявник) звернулася до Московського районного суду м. Харкова із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Московського районного суду м. Харкова від 07.02.2017 у справі № 643/2173/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Обґрунтовуючи подану заяву заявник посилається на те, що 10.05.2017 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ була винесена ухвала про вселення ОСОБА_1 у квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1 . Копія вказаної ухвали була отримана представником заявника 03.07.2017 року. Крім того, ОСОБА_2 сам не дає заявнику можливості бачити дитину, спілкуватися з нею та надавати допомогу. При цьому, неодноразово наносив тілесні ушкодження, внаслідок чого було відкрито кримінальне провадження № 001989 від 26.03.2017. Також заявник посилається на те, що Московським районним судом м. Харкова розглядається справа № 643/856/15-ц про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав. При цьому, 04.07.2017 року слідчим суддею Московського районного суду м. Харкова була винесена ухвала у справі № 643/8393/17, якою зобов`язано Московський відділ поліції Головного управління Національної поліції України в Харківській області внести відомості Єдиного реєстру досудових розслідувань за повідомленням ОСОБА_3 від 29.06.2017 про кримінальне правопорушення, а саме про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11.03.2021 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Московського районного суду м. Харкова від 07.02.2017 у справі № 643/2173/16-ц відмовлено.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 17.07.2023 ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 11.03.2021 скасовано, справу направлено до Московського районного суду м. Харкова для продовження розгляду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 11.08.2023 справу № 643/2173/16-ц передано на розгляд судді Новіченко Н.В.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 16.08.2023 прийнято до свого провадження справу № 643/2173/16-ц за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Московського районного суду м. Харкова від 07.02.2017 за нововиявленими обставинами, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, судове засідання призначено на 15.09.2023 року.

У судове засідання 15.09.2023 року учасники справи не з`явилися, про причину неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У зв`язку з цим, розгляд справи було відкладено на 16.10.2023 року.

У судове засідання 16.10.2023 року учасники справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подали.

Так, заявнику направлялися судові повістки про виклик до суду як за адресою реєстрації його місця проживання - АДРЕСА_1 , так і за адресою його представника ОСОБА_4 , на яку заявник просив направляти поштову кореспонденцію (т. 3 а.с. 2, 3, 5, 103, 126), а саме АДРЕСА_2 . Вказані судові повістки були повернуті на адресу суду органом поштового зв`язку з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Також судові повістки про виклик до суду були направлені представникам заявника, які діють на підставі довіреності від 13.05.2020 року, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гавриловим Е.В. (т. 3 а.с. 63-64), а саме ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_2 , та ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_3 . Вказані судові повістки були повернуті на адресу суду органом поштового зв`язку з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

З аналізу пунктів 99, 99-1, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, слідує, що у разі відсутності адресата поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику з відповідною відміткою.

До повноважень суду не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 15.12.2021 у справі № 194/1422/19, від 23.09.2021 у справі № 757/56776/20-ц.

У постанові Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18 зазначено, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

При цьому, суд зазначає, що саме заявник, як особа, яка ініціювала судовий процес з перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, має бути зацікавлений у тому, щоб організувати належне та своєчасне отримання кореспонденції від суду, повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Слід також враховувати правову позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Пономарьов проти України», згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи за наявними у справі доказами.

При цьому, розглянувши клопотання представника заявника про виклик свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (т. 2 а.с. 151) суд вирішив відмовити у його задоволенні, оскільки воно подано з порушенням вимог ч. 2 ст. 91 ЦПК України, а саме в ньому не зазначено місце проживання (перебування) або місце роботи вказаних свідків та обставини, які вони можуть підтвердити.

Розглянувши подану заяву про перегляд рішення Московського районного суду м. Харкова від 07.02.2017 у справі № 643/2173/16-ц за нововиявленими обставинами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та/або необґрунтованість судового рішення, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду відповідні факти та аргументи. Метою перегляду справи за нововиявленими обставинами є не ревізія судових рішень або усунення судових помилок, а перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставин, про існування яких стало відомо після ухвалення судового рішення.

Інститут перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами за своєю природою передбачає баланс між принципами правової визначеності res judicata і правом на справедливий суд.

Згідно з ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Тлумачення п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України свідчить, що нововиявленими обставинами є обставини, які: існували на час розгляду справи, не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

ЦПК України не містить визначення поняття «нововиявлені обставини», проте за своєю юридичною суттю нововиявлені обставини це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження і ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного, повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.

Ураховуючи вищевикладене, сутність перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами - це встановлення наявності або відсутності нововиявлених обставин і повторний розгляд справи у разі їх встановлення з метою досягнення істини у справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 826/20239/16).

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові докази. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Нововиявлені обставини характеризуються сукупністю таких ознак: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не були та не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для справи (внаслідок урахування цих обставин суд міг би суттєво змінити або прийняти інше рішення ніж те, яке було прийняте).

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Європейський Суд з прав людини у рішенні в справі «Правєдная проти Росії» від 18 листопада 2004 року зазначив, що одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що, якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду. Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало законної сили, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин. Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.

Отже, істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це, передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду у даній цивільній справі, у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались судом у процесі розгляду справи.

Процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам статті 6 Конвенції, положенням законодавства України та мають бути збалансовані з ефективністю правового захисту і обов`язковістю остаточних рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Суд зауважує, що процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин.

Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді.

Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення.

У даній справі рішенням Московського районного суду м. Харкова від 07.02.2017 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі позову (26.02.2016) до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 06.04.2017 рішення Московського районного суду м. Харкова від 07.02.2017 у справі № 643/2173/16-ц залишено без змін.

Звертаючись до суду з даною заявою заявник посилається на те, що ухвалюючи вищевказане судове рішення про стягнення із заявника аліментів на утримання дитини, суд виходив з того, що дитина проживає з батьком ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , а мати не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Проте, наразі існують обставини, які є нововиявленими, і тягнуть за собою скасування вказаного судового рішення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що у серпні 2015 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_11 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_12 , третя особа відділ опіки та піклування у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення у квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 , у свою чергу, подав зустрічний позов про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та виселення ОСОБА_1 з означеної квартири.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 04.07.2016, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 15.09.2016, позов ОСОБА_1 задоволено частково, усунуто ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_4 шляхом її вселення у вказану квартиру. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 10.05.2017 рішення Московського районного суду м. Харкова від 04.07.2016 та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 15.09.2016 залишено без змін.

Фактично вищевказане судове рішення виконано 11.04.2018 року, про що свідчить Акт державного виконавця від 11.04.2018 року та з 03.05.2018 року заявник зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Проте, вказана обставина не є нововиявленою в розумінні ч. 2 ст. 423 ЦПК України, оскільки вона жодним чином не спростовує висновок суду про те, що дитина проживала разом з батьком і перебувала на його утриманні, а лише підтверджує причини, внаслідок яких заявник не проживав у квартирі, розташованій за адресою АДРЕСА_1 на момент ухвалення рішення суду про стягнення із заявника аліментів.

Посилання заявника на те, що ОСОБА_2 сам не дає заявнику можливості бачити дитину, спілкуватися з нею та надавати допомогу, при цьому, неодноразово наносив тілесні ушкодження, внаслідок чого було відкрито кримінальне провадження № 001989 від 26.03.2017, також не є нововиявленими обставинами, оскільки жодним чином не спростовують висновки суду про необхідність стягнення із заявника аліментів на утримання дитини. Суд зазначає, що належним способом захисту прав заявника, у разі існування цих обставин, є звернення до суду, зокрема, з позовом про визначення способу участі заявника у вихованні дитини.

Факт розгляду Московським районним судом м. Харкова справи № 643/856/15-ц про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав вже був предметом оцінки Апеляційного суду Харківської області, який в ухвалі від 06.04.2017 року зазначив, що наявність спору про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав не є підставою для скасування рішення Московського районного суду м. Харкова від 07.02.2017 у справі № 643/2176/16-ц, яке прийнято в інтересах дитини.

Посилання заявника на те, що 04.07.2017 року слідчим суддею Московського районного суду м. Харкова була винесена ухвала у справі № 643/8393/17, якою зобов`язано Московський відділ поліції Головного управління Національної поліції України в Харківській області внести відомості Єдиного реєстру досудових розслідувань за повідомленням ОСОБА_3 від 29.06.2017 про кримінальне правопорушення, а саме про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України, суд до уваги не приймає, оскільки ця обставина не входить до предмета доказування у даній справі та не може вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Добровільне надання матір`ю допомоги на утримання дитини, перешкоджання батьком у здійсненні заявником її батьківських обов`язків та доводи заявника про вчинення ОСОБА_2 насильства в сім`ї (т. 2 а.с. 132-150) не є нововиявленими обставинами в розумінні положень ч. 2 ст. 423 ЦПК України.

Підсумовуючи вищевикладене суд зазначає, що вказані ОСОБА_1 у заяві обставини не є нововиявленими в розумінні ч. 2 ст. 423 ЦПК України, не впливають на юридичну оцінку обставин, яку надав суд у рішенні про стягнення із заявника аліментів на утримання дитини, у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні заяви про перегляд рішення Московського районного суду м. Харкова від 07.02.2017 у справі № 643/2173/16-ц за нововиявленими обставинами.

Керуючись ст. ст. 423, 429 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

1.Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Московського районного суду м. Харкова від 07.02.2017 у справі № 643/2173/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.

2.Відповідно до ст. 261 ЦПК України дана ухвала набирає законної сили після її підписання суддею, та може бути оскаржена протягом 15 днів з дня підписання її повного тексту шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 16.10.2023 року.

Суддя Н.В. Новіченко