Справа № 145/937/23
Провадження №2-о/145/74/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" жовтня 2023 р. смт Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Копилової Л. В.,

за участю секретаря Мигдальської Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення належності правовстановлюючого документу та встановлення факту прийняття спадщини,

заінтересована особа - Вороновицька селищна рада Вінницького району Вінницької області,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся - ОСОБА_2 , яка до дня смерті постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складалося із побутових речей померлої та земельної частки (паю), яка перебувала у колективній власності КСП "Південний Буг" розміром 3,85 умовних кадастрових гектарів. За життя його бабуся 22 травня 1997 року склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Довгополівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, за яким усе своє майно заповіла його батьку ОСОБА_3 . Після смерті бабусі його батько фактично вступив у володіння спадковим майном. Однак у зв`язку з юридичною необізнаністю батько не звернувся до нотаріуса для оформлення спадкових прав, оскільки вважав, що спадщину фактично отримав у зв`язку з тим, що здійснив поховання померлої та наявністю у нього оригіналу заповіту і сертифікату на право на земельну частку (пай).

ІНФОРМАЦІЯ_2 його батько помер. З метою оформлення спадщини після смерті батька він звернувся із відповідною заявою до нотаріуса, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину через відсутність доказів прийняття його батьком спадщини після смерті бабусі - ОСОБА_2 , а також через неправильність зазначення ім`я бабусі як ОСОБА_4 у сертифікаті на право на земельну частку (пай).

У зв`язку з цим просить суд встановити факт належності ОСОБА_2 правовстановлюючого документу - сертифікату на земельну частку (пай) серії ВН № 0216981, виданого на ім`я ОСОБА_5 , 21 травня 1997 року Тиврівською РДА, який зареєстровано 23 травня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 372, а також встановити факт того, що його батько ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті своєї матері - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 21 червня 2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду.

При розгляді справи представник заявника ОСОБА_6 повністю підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити з підстав, наведених у подані заяві.

Представник заінтересованої особи - Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області на розгляд справи до суду не з`явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, в якій не заперечував проти задоволення поданої заяви.

Допитані судом свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили суду, що знали померлих батька заявника ОСОБА_9 та бабу ОСОБА_2 , проживали з ними в одному селі. Баба заявника завжди була ОСОБА_10 , а ОСОБА_4 в селі навіть і не було. ОСОБА_2 працювала в колгоспі та мала право на земельну частку (пай) як і всі працюючі. Після смерті ОСОБА_2 її похованням займався син ОСОБА_11 .

Заслухавши представника заявника, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення поданої заяви виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба заявника ОСОБА_2 .

За життя 22 травня 1997 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Довгополівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, за яким усе своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося заповіла своєму сину ОСОБА_3 .

Згідно довідки Вороновицької селищної ради від 19 січня 2023 року № 18-20/4-9, ОСОБА_2 проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 з 1950 року і по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається із сертифікату на земельну частку (пай) серії ВН № 0216981, виданого на ім`я ОСОБА_5 , 21 травня 1997 року Тиврівською РДА, який зареєстровано 23 травня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 372, такий видано на ім`я ОСОБА_5 .

Згідно довідки Вороновицької селищної ради від 23 лютого 2023 року № 18-20/4-61, ОСОБА_3 дійсно проводив поховання своєї матері ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідки виконавчого комітету Сутисківської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 30 січня 2023 року № 122, ОСОБА_3 постійно проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_2 з 12 жовтня 1988 року по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 і на день його смерті за цією адресою разом з ним проживали і були зареєстровані ОСОБА_12 та ОСОБА_1 .

19 листопада 2022 року заявник ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 , - 1/3 частку квартири АДРЕСА_3 .

Однак постановою державного нотаріуса Тиврівської державної нотаріально контори від 27 квітня 2022 року заявнику ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на іншу частину спадщини, зокрема - земельну частку (пай), яка належала ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю доказів прийняття його батьком спадщини після смерті своєї матері - ОСОБА_2 , а також через неправильність зазначення її ім`я як ОСОБА_4 у сертифікаті на право на земельну частку (пай).

Відповідно до повідомлення державного нотаріуса Тиврівської державної нотаріально контори від 05 вересня 2023 року, після смерті ОСОБА_3 була заведена спадкова справа № 262/2019 року на підставі заяви про прийняття спадщини від ОСОБА_1 . Однак 19 листопада 2022 року спадкова справа закрита. Заповіти/спадкові договори відсутні.

Спадкова справа до майна померлої ОСОБА_2 не заводилася. Заповіти, спадкові договори відсутні.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

На підставі викладеного, суд вважає, що розбіжність у написанні ім"я бабусі заявника у сертифікаті на земельну частку (пай) серії ВН № 0216981, виданого на ім"я Емілії, а не Меланії, виникла в результаті допущення граматичної помилки. Доводи заявника щодо зазначеного не викликають у суду будь-яких сумнівів.

Встановлення факту належності ОСОБА_2 правовстановлюючого документа - вищевказаного сертифікату має юридичне значення для заявника, оскільки є необхідним для реалізації його права на спадщину.

Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку про встановлення факту належності ОСОБА_2 правовстановлюючого документу - сертифікату на земельну частку (пай) серії ВН № 0216981, виданого на ім"я ОСОБА_5 , 21 травня 1997 року Тиврівською РДА, який зареєстровано 23 травня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 372 та задоволення поданої заяви ОСОБА_1 в цій частині.

Щодо вимог заявника про встановлення факту прийняття батьком заявника ОСОБА_3 спадщини після смерті своєї матері - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , то суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Статтею 524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно з положеннями ст.548 ЦК УРСР від 1963 р., які були чинні на час відкриття спадщини, визнається, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Особа, яка фактично вступила в управління або володіння спадковим майном протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини, повинна довести цей факт у суді шляхом подання будь-яких фактичних даних, на підставі яких суд може встановити наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги.

Згідно вимог ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На підтвердження факту вступу в управління або володіння спадщини батьком заявника ОСОБА_3 після смерті своєї матері ОСОБА_2 , заявник ОСОБА_1 посилався на наявність у його батька оригіналів заповіту, оригіналу сертифікату та оригіналу свідоцтва про смерть матері ОСОБА_2 .

Надавши оцінку наданим заявником доказам, суд приходить до висноку про те, що наявність у батька заявника ОСОБА_3 оригіналів заповіту та свідоцтва про смерть не є доказами, які підтверджують факт прийняття ним спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , оскільки свідоцтво про смерть є підтвердженням державної реєстрації смерті особи, яка проводиться за заявою родичів померлого, а сам заповіт - це особисте розпорядження особи (заповідача) щодо майна, яке їй належить, майнових прав та обов`язків на випадок своєї смерті.

Водночас не може визнаватися фактичним вступом в управління спадщиною організація та проведення спадкоємцем поховання спадкодавця, оскільки такі дії не стосуються спадкового майна.

При цьому, покази допитаних свідків щодо факту прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті свого батька, суд вважає такими, що не підтверджують даного факту. Суд також приймає до уваги те, що предметом доказування у цій справі є обставини майже 26 - тирічної давнини і достовірність та точність повідомлених свідками відомостей можна обґрунтовано поставити під сумнів.

Сама по собі наявність у ОСОБА_3 оригіналу сертифікату на земельну частку (пай) після смерті матері за відсутності інших доказів не підтверджує факту прийняття ним спадщини після смерті своєї матері.

При цьому суд враховує правові висновки, викладені у постановах ВС від 25.03.2020 у справі №305/235/17, від 07.04.2020 у справі №150/19/19 та від 03.03.2021 у справі №747/467/18, в яких зазначено, що прийняття спадщини шляхом вступу особи у володіння та управління спадковим майном у шестимісячний строк після смерті спадкодавця, повинно підтверджуватися відповідними доказами, які достовірно свідчать про фактичний вступ у володіння та управління майном.

Таким чином, факт прийняття батьком заявника ОСОБА_3 спадщини після смерті своєї матері - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 не підтверджується наданими та дослідженими судом доказами.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про відмову у задоволення заяви ОСОБА_1 в цій частині з наведених підстав.

Керуючись ст.ст. 524, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 77, 80, 234, 315 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення належності правовстановлюючого документу та встановлення факту прийняття спадщини, заінтересована особа - Вороновицька селищна рада Вінницького району Вінницької області, задовольнити частково.

Встановити факт належності ОСОБА_2 правовстановлюючого документу - сертифікату на земельну частку (пай) серії ВН № 0216981, виданого на ім`я ОСОБА_5 , 21 травня 1997 року Тиврівською РДА, який зареєстровано 23 травня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 372.

В іншій частині задоволення заяви, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 23 жовтня 2023 року.

Суддя Копилова Л. В.