Справа № 206/4849/23
Провадження № 2-з/206/34/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2023 Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Поштаренко О.В. розглянувши заяву представника позивача адвоката Оніщенко Т.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Січ», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про забезпечення позову до подання позовної заяви,-

ВСТАНОВИВ:

18.10.2023 представник позивача адвокат Оніщенко Т.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою забезпечення позову до подання позовної заяви.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач є співвласником нежитлових будівель та споруд, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ),а саме: А-1 - адміністративна будівля площею 449,9 кв. м., а - ганок, а1 - ганок, а 2 - ганок, а3 - ганок, Б-1 - механічна майстерня площею 304,4 кв. м., 6-1 - тамбур, 6(1 - навіс, б2 - сходи з козирком, Д-1 трансформаторна підстанція площею 49,1 кв.м., Е-2 - адміністративна будівля площею 650,4 кв. м., е-1 - прибудова, е 1 - сходи, 3-2 - адміністративна будівля площею 65,5 кв.м., з1 - сходи з козирком, під з 1 - ганок, Й-2 - адміністративна будівля площею 130,4 кв. м., и - ганок з козирком, и1 - ганок з козирком, и2) - сходи з козирком, Г - вбиральня. Ж - ангар, К - лабораторія, Н - сарай (тимчас.), О - сарай (тимчас.), П - навіс, Р - навіс, С - навіс, Т - сарай (тимчас.), У - майстерня, Ф - майстерня, X - ангар, Ц - сарай (тимчас.), №1-9 - споруди, І, II - замощення. У серпні 2023 позивач вирішив здійснити продаж своєї частки та у відповідності до вимог закону надіслав відповідні пропозиції співвласникам майна. Проте, листом від 11.08.2023 ОСОБА_2 повідомив, що зазначені нежитлові будівлі та приміщення є предметом іпотеки згідно іпотечного договору від двадцять четвертого березня дві тисячі двадцять першого року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 785, яким забезпечуються зобов`язання, що випливають із Кредитного договору №119/21 про надання кредиту на умовах кредитної лінії від 17 березня 2021 року та надав відповідну копію договору. Оскільки, позивач не давав згоду та не підписував жодних договорів 15.08.2023 представник позивача звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В. з адвокатським запитом в якому просив надати всі наявні матеріали нотаріальної справи щодо посвідчення договору іпотеки з застереженням від 24.03.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 785, щодо передачі в іпотеку нежитлових будівель та споруд, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Слід зазначити, що відповідач - АТ «Банк Січ» знаходиться у стані ліквідації та його активи станом на сьогодні поступово виставляються Фондом гарантування вкладів на продаж. Разом з тим, оспорюваний договір містить застереження щодо реалізації іпотекодержателем позивач має всі підстави побоюватись, що приміщення за осопорюваним договором може бути реалізоване відповідачем на торгах, що в свою чергу ускладнить виконання рішення та призведе до нових спорів з добросовісними покупцями. Враховуючи викладене, просив вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відчуження нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 та не вживати заходу зустрічного забезпечення.

Заяву про забезпечення позову подано до суду з дотриманням порядку, встановленого ч. 1 ст. 152 ЦПК України.

В порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи у встановлений законом строк.

З огляду на зазначене, в судове засідання для вирішення питання вжиття заходів забезпечення заяви сторони не викликались.

Суд, дослідивши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, додані до неї документи, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускаються як до пред`явлення позову, так і на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений ч. 1 ст. 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" N 9 від 22.12.2006 р. (п. 4), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Так, ч. 1 ст. 151 ЦПК України встановлені вимоги до змісту заяви про забезпечення позову, серед яких: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціна позову, про забезпечення якого просить заявник: пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України встановлено, що в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства про розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9 встановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З огляду на вищевикладене, заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки матеріали заяви не містять достатньо обґрунтованих для забезпечення позову доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заявленого виду забезпечення позову, зокрема, доказів, що можуть свідчити про вчинення відповідачем дій, спрямованих на відчуження майна після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, щодо реалізації майна чи доказів вчинення підготовчих дії до його реалізації. Посилання представника позивача, що відповідач здійснить реалізацію приміщення за осопорюваним договором і що вказане майно може бути реалізоване відповідачем на торгах, що в свою чергу ускладнить виконання рішення та призведе до нових спорів з добросовісними покупцями, будь-якими доказами не підтверджується та є лише припущенням заявника, оскільки позивачем не зазначено обставин які б передували реалізації спірного майна.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 10, 11, 13, 81, 149-154, 157, 260-261, 263, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представника позивача адвоката Оніщенко Т.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Січ», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Поштаренко