Справа № 585/3872/23
Номер провадження 2/585/934/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.

з участю секретаря судового засідання - Ковган О. В.,

справа № 585/3872/23, провадження № 2/585/934/23

Позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Хмелівська сільська рада Роменського району Сумської області,

розглянув в порядку загального позовного провадження у відкритому підготовчому засіданні позовну заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Представник позивача: Мороз Леся Олексіївна , яка діє на підставі Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВМ № 1040637 та Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії СМ № 000401.

Представник відповідача - Хмелівської сільської ради Роменського району Сумської області за законом - сільський голова Панченко П.М.

Стислий виклад позицій учасників справи:

ОСОБА_1 , представник позивача - Мороз Л. О. , звернулася до суду з позовом до Хмелівської сільської ради Роменського району Сумської області про встановлення факту проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

В обгрунтування позову представник позивача Мороз Л. О. посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 .. Після її смерті відкрилася спадщина, до якої входить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 3,482 га на території Сулимівської сільської ради (державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ № 040149 від 25.01.2002 року, виданий Сулимівською сільською радою Роменського району Сумської області).

Згідно з довідкою виконавчого комітету Сулимівської сільської ради від 09.03.2017 року № 140 позивач доглядала за ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , провела її поховання за власний рахунок. Довідкою виконавчого комітету Хмелівської сільської ради Роменського району Сумської області № 93 від 09.02.2023 року підтверджується, що позивачка є спадкоємицею після смерті ОСОБА_3 .. Заповіт від імені ОСОБА_3 не посвідчувався, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася (Витяги зі Спадкового реєстру № 74090027 та № 74089911 від 26.09.2023 року,сформовані приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу Торчицькою В.М.).

Спадкоємці першої-третьої черги після смерті ОСОБА_3 відсутні. Разом з тим, позивач ОСОБА_1 є спадкоємицею за законом четвертої черги, як особа, яка фактично проживала з померлою однією сім`єю. Спадкодавиця проживав разом з нею без реєстрації місця проживання, з 2011 року по день своєї смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 включно, за адресою: АДРЕСА_1 .

Оформити спадщину у нотаріальному порядку позивач не може, оскільки сімейні відносини між нею та спадкодавицею не підтверджуються. Також не підтверджується факт її постійного проживання зі спадкодавицею на час відкриття спадщини, так як остання проживала разом з нею без реєстрації місця проживання, що унеможливлює реалізацію спадкових прав. В силу похилого віку, незадовільного стану здоров`я ОСОБА_3 потребувала постійного стороннього догляду, який здійснювала за нею позивач.

Таким чином, необхідно встановити факт проживання однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Вирішити зазначені питання в досудовому порядку неможливо, тому єдиним правовим способом поновлення порушеного права позивача, є звернення до суду із позовом про встановлення факту.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

28 вересня 2023 року судом відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначення підготовчого засідання (а.с.21).

Представник позивача Мороз Л. О. подала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити (а.с. 28).

Представник відповідача - Хмелівської сільської ради Роменського району Сумської області у судове засідання не з`явився. Від сільського голови до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнають повністю (а.с. 27).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Державний акт про право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ № 040149, що посвідчує право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,482 га, виданий 25 січня 2022 року ОСОБА_3 (а.с.18).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Сулими Роменського району Сумської області (а.с.8).

Згідно довідки Сулимівської сільської ради Роменського району, ОСОБА_1 , яка зареєстрована та постійно проживала в АДРЕСА_1 , по день смерті гр. ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно доглядала її та поховала за власний рахунок (а.с.9).

Згідно довідки Хмелівської сільської ради Роменського району Сумської області № 93 від 09.02.2022 року, ОСОБА_1 , яка зареєстрована та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно є спадкоємцем житлового будинку та майна після смерті гр. ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , але право власності не оформила (а.с.10).

Згідно Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про спадщину) № 74089911 від 26.09.2023 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася (а.с.11).

Згідно Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 74090027 від 26.09.2023 року, заповіт від імені ОСОБА_3 не посвідчувався (а.с.12-17).

З проаналізованих обставин, судом встановлено, що їм відповідають правовідносини щодо встановлення факту проживання спадкоємця разом із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до відкриття спадщини, факту постійного проживання на час відкриття спадщини та місця відкриття спадщини.

При розгляді даної заяви судом застосовані норми права:

У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд вважає за можливе постановити рішення у підготовчому провадженні.

В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що респондується з відповідною позицією Верховного Суду України, викладеною у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 2, ч. 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

В п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Правила статті 1264 ЦК не стосуються дітей, влаштованих у прийомні сім`ї та дитячі будинки сімейного типу. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» 11 грудня 2003 року, громадянам України гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 3).

У ч. 7 ст. 294 ЦПК України оговорено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Мотиви суду

З досліджених вище письмових матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 постійно проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 з 2011 року до дня її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 включно за адресою: АДРЕСА_1 (місце відкриття спадщини), тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відсутність документів про встановлення факту їх проживання однією сім`єю більше п`яти років разом, заважає позивачу реалізувати свій законний інтерес, спрямований на оформлення спадщини.

Встановлення даного факту створює позивачу умови для здійснення особистого майнового права - отримання спадщини.

Судові витрати слід залишити за позивачем, оскільки вимога щодо їх стягнення з відповідача не висувалася.

Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст. ст. 5, 12, 13, 19, 76-81, 141, 200, 206, 259, 263-265, 268 ЦПК України.

Суд вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , представник позивача - Мороз Леся Олексіївна , до Хмелівської сільської ради Роменського району Сумської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійно проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 з 2011 року до дня її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 включно, за адресою: АДРЕСА_1 (місце відкриття спадщини).

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Роменський міськрайонний суд.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації та фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт № НОМЕР_3 .

Представник позивача: Мороз Леся Олексіївна, місцезнаходження: 42000, Україна, Сумська область, м.Ромни, вул. Соборна, 17.

Відповідач: Хмелівська сільська рада Роменського району Сумської області, місцезнаходження: 42034, Україна, Сумська область, Роменський район, с. Хмелів, вул. Роменська, 58, .

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова