Провадження №2/523/1038/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

за участю секретаря Дзюба Г.І.

за участю представника позивача адвоката Боровик А.О.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача адвоката Назаренко І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , яка також представляє інтереси малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , треті особи - Фонд державного майна України, Орган опіки та піклування Пересипської (Суворовської ) районної адміністрації Одеської міської Ради про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Підстави заявлених позовних вимог.

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 , яка також представляє інтереси малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , треті особи - Фонд державного майна України, Орган опіки та піклування Пересипської (Суворовської ) районної адміністрації Одеської міської Ради про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

В заяві позивач посилається на наступні обставини.

Так 23.09.1981 року рішенням Суворовського виконкому міської ради № 452/1 батькові позивача як працівнику санаторію «Леніна» було надано право заняття житлової площі в сімейному гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , що. підтверджується Посвідченням № 237/2 на право заняття житлової площі, в сімейному гуртожитку, виданого 02.12.1981 року Виконавчим комітетом Одеської міської Ради народних депутатів.

За зазначеною адресою були зареєстровані: батько позивача, його мати - ОСОБА_5 , сестра - ОСОБА_6 , та позивач - ОСОБА_2 .

Родинний зв`язок підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 , виданого 11.12.1979 року Ленінським відділом РАГС м. Одеси, де батьками зазначені: батько ОСОБА_7 , мати - ОСОБА_5 .

23.08.2003 року між ОСОБА_2 , та відповідачкою - ОСОБА_8 , був укладений шлюб, зареєстрований Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 136, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (повторним), серія НОМЕР_2 , виданого 09.08.2019 року Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Від спільного подружнього життя народилися сини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_3 , виданого 07.07.2004 року Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 404, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4 , виданого 04.03.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 2105.

Відповідачка ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками № П3-13692-ф/л від 08.02.2019 року та Довідкою №64.1 від 19.08.2014 року, виданими ДП «Клінічний санаторій ім. Пирогова».

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача - ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_5 , виданого 04.01.20.10 року Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 69.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивача - ОСОБА_5 , що підтверджуються свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_6 , виданого 18.05.2021 року Одеським, міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 7058.

Позивач стверджує, що він фактично став основним квартиронаймачем квартири, що підтверджується Договором № 14013 про відшкодування витрат за комунальні послуги від 01.07.2021 року, укладеного між мною та ДП «Клінічний санаторій ім. Пирогова» ПАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця».

За твердженням позивача, спільне життя між ним та відповідачкою не склалось, а тому у січні 2019 року вони припинили спільне проживання, після чого відповідачка разом з молодшим сином добровільно залишила місце проживання та виїхала, забравши із собою речі.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 10.02.2022р. по справі №523/17127/21 шлюб між сторонами був розірваний.

Старший син позивача ОСОБА_4 , періодично проживав зі позивачем, але з січня 2021 року він добровільно виїхав з квартири та забрав свої речі.

Відповідачі у даній квартирі не проживають, особистих речей їх в квартирі не має, але вони добровільно не знімаються з реєстраційного обліку за даною адресою.

Факт того, що ОСОБА_1 разом з дітьми вже більше року не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується актом, який підписаний сусідами квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

На підстав викладеного, позивач просить:

визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2 .

Пояснення сторін в судовому засіданні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, а також пояснив, що його колишня дружина ОСОБА_1 спільно з малолітнім сином ОСОБА_3 не проживає у квартирі АДРЕСА_2 з 2019р., після фактичного припинення шлюбних відносин. З цього часу, відповідачка ОСОБА_1 в квартирі жодного разу не проживала, комунальні послуги не сплачує, а також в квартирі відсутні її особисті речі та речі малолітнього сина. Старший син ОСОБА_4 проживав в квартирі до січня 2021р., але з січня 2021р. він забрав свої особисті речи та виїхав з квартири.

Відповідачка ОСОБА_1 позовні вимоги не визнала у повному обсязі. Так відповідачка вважає, що позивач не має право взагалі заявляти вищевказані позовні вимоги посилаючись на те, що у справі відсутні відомості що він є головним квартиронаймачем квартири квартирі АДРЕСА_2 . Відповідачка визнала той факт, що вона в 2019р. виїхала з вищевказаної квартири, оскільки між нею та позивачем були припинені шлюбні взаємовідносини. В той же час, сам позивач проживав фактично у кімнатах 30-31 у цьому будинку. Відповідачка стверджує, що старший син ОСОБА_4 проживав постійно в квартирі АДРЕСА_2 , але виїхав з початком бойових дій за межі України, а тому він не проживає у вищевказаній квартирі з поважних причин. В своєму відзиві відповідачка також посилається на те, що позивач перешкоджав їй у користуванні квартирою, а тому вона не проживала.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся за місцем реєстрації, відзиву не позов не подавав. В той же час, на електрону адресу суду відповідач ОСОБА_4 подавав заяви, згідно яких просив відкласти розгляд справи, оскільки він проживає у Республіка Чехія.

Треті особи - Фонд державного майна України, Орган опіки та піклування Пересипської (Суворовської ) районної адміністрації Одеської міської Радив судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Так 23.09.1981 року рішенням Суворовського виконкому міської ради № 452/1 батьку позивача як працівнику санаторію «Леніна» було надано право заняття житлової площі в сімейному гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , що. підтверджується Посвідченням № 237/2 на право заняття житлової площі, в сімейному гуртожитку, виданого 02.12.1981 року Виконавчим комітетом Одеської міської Ради народних депутатів. (а.с. 14-15)

За зазначеною адресою були зареєстровані: батько позивача, його мати - ОСОБА_5 , сестра - ОСОБА_6 , та позивач - ОСОБА_2 .

Родинний зв`язок підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 , виданого 11.12.1979 року Ленінським відділом РАГС м. Одеси, де батьками зазначені: батько ОСОБА_7 , мати - ОСОБА_5 .

23.08.2003 року між ОСОБА_2 , та відповідачкою - ОСОБА_8 , був укладений шлюб, зареєстрований Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 136, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (повторним), серія НОМЕР_2 , виданого 09.08.2019 року Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. (а.с. 17)

Від спільного подружнього життя народилися сини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_3 , виданого 07.07.2004 року Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 404, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4 , виданого 04.03.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 2105. (а.с. 1819)

Відповідачка ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками № П3-13692-ф/л від 08.02.2019 року та Довідкою №64.1 від 19.08.2014 року, виданими ДП «Клінічний санаторій ім. Пирогова». (а.с. 24)

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача - ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_5 , виданого 04.01.20.10 року Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 69. (а.с. 25)

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивача - ОСОБА_5 , що підтверджуються свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_6 , виданого 18.05.2021 року Одеським, міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 7058. (а.с. 26)

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_2 та ДП «Клінічний санаторій ім. Пирогова» ПАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» укладено договір № 14013 про відшкодування витрат за комунальні послуги від 01.07.2021 року. (а.с. 28-30)

В судовому засіданні встановлено, що спільне життя між позивачем ОСОБА_2 та відповідачкою ОСОБА_1 не склалось, а тому у січні 2019 року вони припинили спільне проживання.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 10.02.2022р. по справі №523/17127/21 шлюб між сторонами був розірваний. (а.с 20-22)

В судовому засіданні встановлено, що в 2019р. відповідачка ОСОБА_1 спільно з малолітнім сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 добровільно залишила місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , та виїхала з квартири, забравши із собою особисті речі.

Вищевказаний факт в судовому засіданні підтвердила відповідачка ОСОБА_1 ..

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 пояснила, що вона мала намір повернутись в квартиру, але позивач ОСОБА_2 їй перешкоджав.

В матеріалах справи наявний акт від 24.11.2022р., який підписаний сусідами квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з якого убачається, ОСОБА_1 разом з ОСОБА_4 з січня 2021р. не проживають за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 31)

В судовому засіданні була допита свідок ОСОБА_10 , яка є сестрою позивача, яка підтвердила той факт, що після припинення шлюбних відносин з її братом у 2019р., відповідачка ОСОБА_1 не проживала за адресою: АДРЕСА_1 , а син ОСОБА_4 проживав періодично.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона тривалий час працювала на підприємства санаторій «Куяльник» та фактично займалась обслуговування жилих будинків. Вона підтвердила той факт, що вона з 2019р. не бачила ОСОБА_1 з малолітнім сином, а старший син періодично проживав в квартирі, проте останнім часом вона його не бачила.

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_4 проживає у Республіка Чехія, що підтверджується відміткою у його паспорті. (а.с. 88-зворот).

Судом встановлено, що Суворовським районним суд м.Одеси розглядалась справа №523/17130/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Рішенням суду від 17.06.2022р. позовні вимоги були задоволені, а постановою Одеського апеляційного суду від 03.10.2022р. дане рішення залишено без змін.

Судом у справі №523/17130/21 були встановлені наступні обставини. Так, судом досліджувалась копія паспорта громадянина України для виїзду за кордон, згідно якого 05.11.2021 року ОСОБА_4 , перетнув державний кордон України, та 25.12.2021 року повернуся до України, в подальшому, 02.03.2022 року знову перетнув державний кордон України. Отже, з досліджених доказів, та особистих пояснень сина сторін ОСОБА_4 , вбачається, що ОСОБА_4 , не проживав з батьком, не перебував на його утриманні, та не отримує матеріальну допомогу від батька станом на цей час, матеріальне забезпечення надає мати ОСОБА_1 . Таким чином, обставини викладені відповідачем у відзиві та докази надані на підтвердження факту проживання з сином та перебування останнього на його утриманні, спростовані матеріалами справи, зокрема особистими поясненнями ОСОБА_4 , а також копією паспарту неповнолітнього, згідно якого останній не знаходиться на території України з березня 2022 року. (а.с. 67-63)

Оцінка доказів судом.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до чч. 1,2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування . Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ч. 1 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі аналізу пояснення сторін, свідків, а також зібраних доказів, суд прийшов до висновку, що дійсно відповідачка ОСОБА_1 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 2019р. без поважних причин.

Відповідач ОСОБА_4 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з березня 2022р. без поважних причин.

Правові підстави ухваленого рішення.

Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ст. 64 ЖК України - члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Оскільки право власності на квартиру відсутнє, правовий режим відповідної категорії регулюється правовим режимом житлових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, то до таких мешканців у разі їх тимчасової відсутності поширюються вимоги статей 71, 72 ЖК Української РСР.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Позовна заява подана 14 грудня 2022р., отже суд приходить до висновку, що оскільки відповідачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 не проживають у квартирі АДРЕСА_2 без поважних причин понад шість місяців, то вони втратили право користування жилим приміщенням.

Щодо позовних вимог до малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд виходить з наступного.

Статтею 6 СК України передбачено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Згідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» передбачено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

За змістом цієї норми закону, а також статей 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства», статті 177 СК України дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах обов`язок батьків. З метою гарантування декларованого державою пріоритету інтересів дитини закон передбачає додаткові засоби контролю з боку держави за належним виконанням батьками своїх обов`язків, установлюючи заборону для батьків малолітньої дитини вчиняти певні правочини щодо її майнових прав без попереднього дозволу органу опіки та піклування.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо

вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Пунктом 1 ст. 16 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., редакція зі змінами схваленою резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН

від 21 грудня 1995 року, яка ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91р.встановлено, що жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність.

Суд приходить до висновку, що оскільки малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та проживав у квартирі АДРЕСА_2 , то сам факт відсутності у квартирі його матері понад встановлені строки, не може бути безумовною підставою для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Крім того, задоволення вищевказаних позовних вимог буде порушати права дитини на житло, а тому таки вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2,5,10,12,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , яка також представляє інтереси малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , треті особи - Фонд державного майна України, Орган опіки та піклування Пересипської (Суворовської ) районної адміністрації Одеської міської Ради про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням задовольнити частково.

2. Визнати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) такими, що втратили право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_2 .

3. Позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_2 залишити без задоволення.

4. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 992 гривні, у рівних частках, тобто 496 гривень з кожного.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення буде складено та підписано у десятиденний строк з дати проголошення рішення.

Суддя В.К. Кисельов

Повний текст рішення складено та підписано 20.10.2023