Справа № 289/1592/23
Номер провадження 2/289/473/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2023 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі: головуючого - судді Мельника О.В., з секретарем Галькевич Ю.В., представника відповідача Юхимчука В.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце знаходження / місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії-Житомирського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» (місце знаходження / місце проживання: вул. Перемоги, 15, м. Житомир, Житомирська обл., 10003) про захист прав споживачів шляхом визнання кредитного договору недійсним та застосування наслідків недійсного правочину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії-Житомирського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів шляхом визнання кредитного договору недійсним та застосування наслідків недійсного правочину

В обґрунтування позову зазначив, що між Акціонерним товариством «Державний Ощадний банк України» та ОСОБА_1 13 липня 2020 року підписана Заява про встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) відповідно до умов Договору комплексного обслуговування фізичних осіб, укладеного між Банком і Клієнтом.

Позивач вважає, що Відповідочем порушено його права як споживача банківських послуг, оскільки кредитних коштів не потребував та не використовував, а встановлення банком кредитної лінії (кредиту) здійснено банком на власний розсуд без надання необхідної, доступної, достовірної та достатньої інформації про умови послуги, яка необхідна для здійснення свідомого вибору, що гарантоване п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідачем при встановленні кредитної лінії (кредиту) вчинено дії, які відповідно до ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», кваліфікуються як нечесна підприємницька практика, оскільки Позивача введено в оману, зокрема: під час пропонування послуги інформація про кредит надана у нечіткий, незрозумілий та двозначний спосіб.

Також Позивачу не надано, не ознайомлено та ним не підписано жодного із зазначених в Заяві документів, складовою частинною яких вона є.

Заява не містить і відомостей про розмір наданого кредиту, а текст примірника Позивача відрізняється від тексту примірника Відповідача, про що є пряма вказівка в тексті Заяви перед розділом з підписами сторін.

Із змісту Заяви також неможливо однозначно встановити, тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), в тому числі відновлювальний чи невідновлювальний.

Позивач та представник позивача подали заяву в якій зазначили, що заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі, розгляд справи просять провести за їх відсутності, відводів, заяв і клопотань не мають.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення заявлених вимог заперечив вважає їх безпідставними, оскільки на час укладення договору позивач вже використовував кредитні кошти надані банком. При укладені договору був повністю ознайомлений з його умовами та заперечень не висловлював.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 липня 2020 року між позивачем та відповідачем

підписана Заява про встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) відповідно до умов Договору комплексного обслуговування фізичних осіб, укладеного між Банком і Клієнтом.

В цей же день відповідач був ознайомлений із умовами кредитування, відповідно до Блоку № 3 підписаної заяви - Умови кредитування. В даному розділі також вказаний картковий рахунок на який встановлюється Кредит UA0463502.

В Блоку № 4 Заяви зазначено, що клієнт погоджується з тим, що ця Заява про приєднання та додатки до Договору, зокрема Умови розміщення депозитів (вкладів) фізичних осіб, Умови користування кредитною лінією, Паспорт споживчого кредиту, Таблиця загальної вартості кредиту, Тарифи, інші види заяв встановленої Банком форми, складають єдиний документ Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Підписання кожної сторінки Заяви та обох її примірників позивачем не заперечується.

Отже, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 26.12.2019 року по справі № 467/555/19, враховуючи, що шляхом ознайомлення відповідача під підпис з паспортом споживчого кредиту між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір згідно зі ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів ст. 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Згідно довідки Банку № 81 від 19.10.2022 виданої позивачу клієнт має кредитну карту по рахунку НОМЕР_1 в сумі 15000,00 грн. Місячний платіж по тілу кредиту складає 750,00 грн. та відсотків 480 грн.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною третьою статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до частини першої статті 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Так, фінансові послуги через їхню складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і, таким чином, ефективного вибору. Для підтримання впевненості споживачів загальна заборона несправедливих видів торговельної практики однаковою мірою повинна застосовуватись до тих із них, що виникають як за межами контрактних відносин між торговцем та споживачем, так і під час виконання укладеного контракту.

Згідно з положеннями частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (частини перша і друга статті 638 ЦК України).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. За своєю юридичною природою кредитний договір є реальним договором, оскільки для його укладення, крім згоди сторін, необхідно вчинення певної дії, зокрема, передачі коштів, а тому такий договір є укладеним з моменту передачі грошей.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлено, що кредитний договір від 13 липня 2020 року у формі письмової Заяви про встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) відповідно до умов Договору комплексного обслуговування фізичних осіб, укладеного між Банком і Клієнтом є укладеним, оскільки позичальником ОСОБА_1 відповідно до особисто підписаного кредитного договору у формі заяви отримано грошові кошти, про що також не заперечував сам позичальник.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_1 дійсно отримував кредитні кошти на умовах, передбачених кредитним договором, а перед укладенням правочину позивача проінформовано про всі істотні умови кредитного договору від 13 липня 2020, строки погашення кредиту, розміри процентів, що також підтверджується його особистим підписом (блок № 3 Заяви, а.с. 17).

Відповідно до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у цій же редакції, ст.. 12 Закону України «Про споживче кредитування та статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; загальний розмір наданого кредиту; порядок та умови надання кредиту; строк, на який надається кредит; необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; порядок дострокового повернення кредиту; відповідальність сторін за порушення умов договору.

Забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача, зазначених у договорі про споживчий кредит або в додатку до такого договору, у тому числі шляхом друкування його шрифтом меншого розміру, ніж основний текст, злиття кольору шрифту з кольором фону.

За змістом статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» у цій же редакції продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Відповідно до частини другої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» у цій же редакції Підприємницька практика вважається такою, що вводить в оману, якщо вона спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, шляхом надання йому неправдивої чи неповної інформації або ненадання інформації

За таких обставин суд приходить до висновку, що оспорювана угода була укладена сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їх внутрішній волі.

При розгляді справи судом не здобуто належних й допустимих доказів на спростування презумпції правомірності оспорюваного правочину у цілому, зокрема не спростовано, що при підписанні 13 липня 2013 року Заяви про встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) відповідно до умов Договору комплексного обслуговування фізичних осіб, укладеного між Банком і Клієнтом позивач ОСОБА_1 , як позичальник діяв свідомо та вільно, враховуючи власні інтереси, добровільно погодився з його умовами, визначивши характер правочину і всі його істотні умови і не доведено, що відповідач АТ «Державний ощадний банк України», діючи при укладенні оспорюваного правочину як кредитор, свідомо й умисно ввів позичальника в оману щодо обставин, які впливали на вчинення такого правочину.

Зважаючи на вищевикладені встановлені по справі фактичні обставини, судом також встановлено, що на виконання умов кредитного договору позивач ОСОБА_1 без заперечень отримав кредитні кошти та використав на власні споживчі цілі.

Відтак, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсним кредитного договору укладеного між сторонами по справі 13 липня 2020 року

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 265, 268 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії-Житомирського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів шляхом визнання кредитного договору недійсним та застосування наслідків недійсного правочину - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 19 жовтня 2023 року.

Суддя О. В. Мельник