справа № 274/2001/23
провадження № 2/0274/825/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

10.10.2023 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: судді Вдовиченко Т.М., за участю секретаря судового засідання Рудич М.О., представника позивачки ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до Бердичівського міськрайонного суду з позовом, в якому просить розірвати договір довічного утримання, посвідчений Бердичівською державною нотаріальною конторою 24.09.2004 реєстровий №1-2015 між нею та ОСОБА_3 , в зв`язку з невиконанням відповідачкою умов договору.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належав житловий будинок під АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Бердичівською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого у Бердичівському БТІ у реєстровій книзі № 39, р. № 7395. 24.09.2004 року Бердичівською державною нотаріальною конторою посвідчений договір довічного утримання, р. № 1-2015, між нею та відповідачкою, за умовами договору вона передала у власність відповідачки на умовах довічного утримання житловий будинок АДРЕСА_1 , а відповідачка прийняла у власність цей житловий будинок. Вказаний договір відповідачка зареєструвала в Бердичівському МБТІ на своє ім`я, номер витягу 19662607. Вважає, що вказаний договір підлягає розірванню, в зв`язку з невиконанням відповідачкою зобов`язань, прийнятих на себе згідно договору. З моменту укладення договору і по теперішній час відповідачка не утримує її, не забезпечує харчуванням, доглядом, одягом, необхідною допомогою, оскільки одразу після укладання договору довічного утримання виїхала в РФ. Місце її проживання в даний час невідоме. З моменту укладення договору вона практично доглядає себе сама. Сама несе всі витрати по оплаті за газ, світло, воду та інші платежі. Відповідачка фактично не виконувала і не виконує обов`язків, покладені на неї договором довічного утримання, а розірвати договір довічного утримання в добровільному порядку можливості немає, тому вона змушена звернутися до суду з вказаною позовною заявою.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05.04.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі ( а.с. 16).

УхвалоюБердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10.05.2023 закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду ( 23).

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позовній заяві, просила їх задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлена за зареєстрованою адресою проживання, причини неявки не повідомила. У встановлений судом строк відзив на позов не подано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Свідок ОСОБА_4 , яка є сусідкою позивачки, суду пояснила, що більше 10 років відповідачка не доглядає позивачку, вона проживає в РФ, позивачку доглядає соціальний працівник і допомагають сусіди. Позивачка може пересуватися самостійно тільки по будинку, потребує сторонньої допомоги. В позивачки ще є син, який живе в Ізраїлі, але він їй теж не допомагає. Її родина допомагає, вона купує хліб, молоко на кошти, які дає їй позивачка. Останні 10 років позивачці допомагає соціальний працівник.

Свідок ОСОБА_5 , яка є соціальним працівником, суду пояснила, що на протязі 10 років вона обслуговує позивачку, допомогу від синів та відповідачки вона не отримує. Останній раз відповідачка провідувала позивачку в 2014 році, на її день народження, при цьому забрала в неї всі належні їй кошти. На даний час позивачці допомагають сусіди, похресник та вона. Позивачка погано почувається, дуже хворіє, ледве пересувається по будинку. Їсти варить вона або приносять сусіди. Вона також прибирає в будинку, сплачує кошти за комунальні послуги, купує продукти харчування.

Свідок ОСОБА_6 , зазначив, що є похресником позивачки. Відповідачку останній раз бачив в 2014 році. На сьогоднішній день позивачці допомагають сусіди, він та соціальний працівник, рідні сини їй не допомагають. У позивачки хворі ноги, вона є інвалідом 1 групи, потребує стороннього догляду, з будинку вона не виходить взагалі.

Свідок ОСОБА_7 вказав, що є сусідом позивачки, вона потребує догляду, однак відповідачка її не доглядає, оскільки проживає в РФ. Позивачку доглядає соціальний працівник та допомагають сусіди, його жінка носитись їсти позивачці.

За усної згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку визначеним цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспрорюваних прав, свобод чи інтересів.

За правилами ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.Також, кожний має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом встановлено, що 24.09.2004 року між ОСОБА_2 , з однієї сторони (відчужувач), та ОСОБА_3 , з іншої сторони (набувач), було укладено договір довічного утримання, який був нотаріально посвідчений державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори Житомирської області Ситник О.Б. (зареєстровано в реєстрі за №1-2016), що підтверджується також Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів від 24.09.2004 №140458 та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19562607 від 17.07.2008 (а.с.7 - 9).

За умовами зазначеного договору довічного утримання ОСОБА_2 , на умовах її довічного утримання передала у власність ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_1 .

Предметом договору визначено нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Бердичівською державною нотаріальною конторою р. № 3-1361 від 29.05.2001, зареєстрованого в Бердичівському БТІ в реєстраційній книзі №39, номер запису:7395.

Як зазначає в позовній заяві позивачка, підтвердили в судовому засіданні свідки та не оспорюється відповідачкою, остання не виконує умови договору довічного утримання, не утримує її, не забезпечує її харчуванням, доглядом, одягом, необхідною допомогою на протязі 10 років.

Пунктом 5 договору визначено, що вартість матеріального забезпечення (харчування, одягу, догляду, необхідної допомоги) визначена сторонами у розмірі мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Частиною першою-другою статті 746 ЦК України визначено, що сторонами договору довічного утримання є відчужувач та набувач.

У статті 749 ЦК України закріплено обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду). У такому договорі можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача (частина перша цієї статті).

За договором довічного утримання дією, яку має вчинити набувач, є довічне забезпечення відчужувача утриманням або доглядом (ст. 744 ЦК України). Закон чи договір не ставить в залежність факт належності здійсненого забезпечення утриманням чи доглядом від прийняття виконання таких дій відчужувачем. Відтак зобов`язання за договором довічного утримання вважається належно виконаним з моменту вчинення передбаченої договором дії набувачем. Мотиви неприйняття виконання, як і сам факт такого неприйняття не мають правового значення до вирішення питання про належність виконання набувачем своїх обов`язків.

Договір довічного утримання служить однією із правових форм забезпечення непрацездатних за віком або за станом здоров`я фізичних осіб. Недієздатна особа, відчужуючи квартиру (домоволодіння) передусім має на меті отримання утримання, догляду і інших послуг, яких вона потребує внаслідок недієздатності.

Згідно з частиною другою статті 749 ЦК України якщо обов`язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності.

Відповідно до ст. 749 ЦК України, з урахуванням ч. 4 с. 334 ЦК України, право власності на житло переходить від відчужувана до набувача в момент державної реєстрації договору довічного утримання. З моменту державної реєстрації договору довічного утримання відчужувач (особа, яка потребує утримання) перестає бути власником будинку, квартири. Отже, у разі укладення договору відчужувач втрачає можливість розпоряджатись своїм житлом (продавати, дарувати), так як більше не є його власником.

Тому, власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 в момент державної реєстрації договору стала ОСОБА_3 .

Набувач за договором обмежений у праві розпорядження майном до моменту смерті відчужувана. Набувач не має права до смерті відчужувана продавати, дарувати, міняти майно, передане за договором довічного утримання (догляду), укладати щодо нього договір застави, передавати його у власність іншій особі на підставі іншого правочину так як при посвідченні договору довічного утримання (догляду) нотаріус накладає заборону їх відчуження згідно вимог ст. 73 Закону України «Про нотаріат». На майно, передане набувачу за договором довічного утримання (догляду), не може бути звернене стягнення протягом життя відчужувана.

24.09.2004 року державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори Житомирської області Ситник О.Б., у зв`язку з посвідченням договору довічного утримання, було накладено заборону на відчуження житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 до припинення договору довічного утримання .

Відповідно до ст. 755 ЦК України на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

На підставі ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання відчужувача, не підлягають поверненню.

У відповідності до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Отже правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як зазначає ст. 611 ч.1 п.1 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від З0 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

Таким чином, позовна вимога щодо розірвання договору довічного утримання, узгоджується із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст 756 ЦК України.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, оскільки відповідачкою на протязі 10 років не виконуються умови договору довічного утримання.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК УКраїни з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивачка в силу вимог ЗУ " Про судовий збір " , як інвалід 1 групи звільнена від його сплати.

Керуючись ст. ст. 4,12- 13, 76-81, 89, 258, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання задовольнити повністю.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 24 вересня 2004 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчений державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори Ситник О.Б. та зареєстрований в реєстрі за № 1-2016.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 20 жовтня 2023 року.

Суддя Т.М.Вдовиченко