Справа № 724/1615/23
Провадження № 2/724/431/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2023 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Єфтеньєва О.Г.,

за участі секретаря судового засідання: Банарюк К.Б.,

за участі сторін:

відповідача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Хотин Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

01.08.2023 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 24 лютого 2021 року рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області у справі № 724/1928/20 шлюб між нею та відповідачем, який був зареєстрований 03 жовтня 2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 1748 розірвано. У період шлюбу, позивач та відповідач придбали два автомобіля марки «Toyota Corolla 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 » та марки «Mercedes Vito 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 .,» який зареєстрували за відповідачем.

В лютому 2023 року позивачу стало достовірно відомо про те, що відповідач відчужив без відома позивача та без її згоди придбані ними транспортні засоби. Жодних коштів, як компенсацію за продані спільні автомобілі чи на потреби позивача, відповідач не передавав.

Згідно висновку судового експерта від 28.03.2023 року середня ринкова вартість транспортних засобів становить, а саме: автомобіль марки «TOYOTA COROLLA», 2014 року випуску, з об`ємом двигуна 1329см. куб, тип двигуна - бензин, тип кузова - седан без його огляду в цінах станом проведення експертизи становить - 329310.00 гри, а автомобіль марки «MERCEDES BENZ VITO», 2000 року випуску, з об`ємом двигуна 2148см. куб, тип двигуна - дизель, тип кузова - пасажирський без його огляду в цінах станом на проведення експертизи становить - 152860.00 гри.

Отже загальна вартість частки позивача від проданих автомобілів становить 241 085 гривень.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Жодних угод щодо розпорядження спільного майна між позивачем та відповідачем не укладалось.

Автомобілі марки «Toyota Corolla 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 » та «Mercedes Vito 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 », майно не підлягає поділу в натурі, оскільки є неподільною річчю, а тому їх вартість слід врахувати при поділі майна.

Враховуючи вище викладене позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 , на її користь грошову компенсацію в розмірі 241 085 гривень та судові витрати понесенні на оплату автотоварознавчої експертизи в сумі 1800 гривень і судовий збір 2410,90 грн.

16.08.2023 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач вказує, що позов є штучно надуманим та абсолютно безпідставним з наступних причин. З колишньою дружиною після шлюбу вони постійно проживали в житловому будинку його діда в с. Колінківці. За час спільного проживання з позивачкою у них спільний сімейний бюджет був мінімальний, який не давав змоги накопичувати будь-які кошти. Відповідач працював приватним підприємцем, а позивачка не працювала. Розмір доходів відповідача відображено у його звітах які подавались в період 2008-2017 роках в Державну податкову інспекцію Хотинського району.

Відповідач стверджує, що його доходи були мінімальними, які не давали змоги для будь-яких накопичень. Його мати ОСОБА_3 яка періодично їздила за кордон на роботу була єдиним основним джерелом надходження сімейного бюджету.

Приблизно в червні-липні 2014 року відповідачу запропонували купити Мерседес - Віто який був після дорожньо-транспортної пригоди у дуже поганому стані. Вартість цього автомобіля після ДТП складала 2500 доларів США тому, що він потребував ремонту. Відповідач попросив ці 2500 доларів США у своєї матері і мама дала йому ці кошти. Ремонт цього автомобіля здійснював ОСОБА_4 .

В подальшому відповідач зрозумів, що Мерседес - Віто відремонтовано погано, оскільки кузов було перекошено та він його продав за 3700 доларів США перекупщику на Калинівському ринку. Оскільки йому необхідний був автомобіль, коштів було недостатньо. Через його знайомого відповідачу було запропоновано автомобіль Тойота Корола вартістю 12200 доларів США. Це було у 2018 році.

Відповідач вказує, що спільних сімейних коштів у них з позивачкою не було, а тому він звернувся до свого хорошого знайомого, весільного батька ОСОБА_5 з проханням позичити гроші. Позивачка добре обізнана по цьому факту. ОСОБА_5 погодився, а також заявив, що факт позики має бути задокументовано в письмовій формі. Приблизно на початку липня 2018 року ОСОБА_5 повідомив, що оформити договір позики треба в Чернівцях.

02 липня 2018 року в АДРЕСА_1 вони з ОСОБА_5 підписали договір позики в сумі 8500 доларів США, крім цього він написав письмову розписку про отримання грошових коштів. За позичені грошові кошти і було куплено автомобіль Тойота. Жодної копійки з сімейного бюджету для купівлі автомобіля Тойота взято не було, а отже не виникало об`єкта права спільної сумісної власності подружжя.

З огляду на викладене відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 .

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 03.08.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 28.08.2023 року у справі витребувано докази.

Позивач ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просить суд слухати справу у її відсутності заявлені вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні вказав, що до шлюбу був автомобіль ВАЗ 2109, під час шлюбу продав його і попросив у мами гроші купити «Мерседес Бенс Віто». Гроші мамі він так і не віддав. На отримані гроші придбав «Мерседес Бенс Віто» під час шлюбу продав його. Позичив у вінчального батька кошти та купив «Тойоту». На запозичені кошти було укладено договір у юриста. Кошти віддав не в терміни, після розлучення. Після 15.08.2021 року віддав решту суми. Під час шлюбу віддав 4 000 дол. США. «Тойоту» він продав у грудні 2020 року коли ще перебували у шлюбі. На «Тойоту» йшли кошти від продажу авто «Віто» та які були запозичені. Кошти, які отримав від продажу «Тойоти» та «Мерседес Бенс Віто» використовував в інтересах сім`ї.

Свідок ОСОБА_3 , в судовому засіданні пояснила, що відповідач «Мерседес Бенс Віто» продав. Стару його машину ВАЗ 2109 він продав приблизно 2014 року. ОСОБА_3 , та її мати дали 2500 дол. США на купівлю «Мерседес Бенс Віто». Коли купували «Тойоту» то допоміг грошми вінчальний батько ОСОБА_5 . Шлюб між сторонами було зареєстровано у 2008 році, авто ВАЗ 2109 був придбаний до шлюбу, а проданий під час шлюбу. «Мерседес Бенс Віто» та «Тойоту» відповідач придбав для своєї сім`ї. Гроші 2500 дол. США ОСОБА_1 , не мав повертати їй, оскільки він її син.

Згідно до ч. 1 ст. 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що 03.10.2008 року ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , уклали шлюб, що встановлено судом в цивільній справі № 724/1928/20.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 24.02.2021 року справа 724/1928/20 шлюб між ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , розірвано.

11.09.2023 року до суду від Головного сервісного центру МВС надійшла витребувана судом інформація.

В листі вказують, що з 05.05.2015 року по 28.04.2022 року автомобіль марки МERCEDES-BENZ VІТО 110 CDI 2000 року випуску ДНЗ НОМЕР_2 був зареєстрований за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою Чернівецька Обл., Хотинський р-н, с. Колінківці.

З 04.07.2018 року по 30.12.2020 року автомобіль марки ТОYОТА COROLLA 2014 року випуску ДНЗ НОМЕР_1 був зареєстрований за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до договору купівлі продажу від 28.04.2022 року № 7342/2022/3153581 транспортного засобу MERCEDES-BENZ VІТО 110 CDI 2000 року ОСОБА_1 , продав, а покупець ОСОБА_6 , купив його за 158 484 грн.

Згідно договору купівлі продажу від 30.12.2020 року № 7341/2020/2366942 ОСОБА_1 , продав та ОСОБА_7 , купив автомобіль марки ТОYОТА COROLLA 2014 року сума 254 000 грн.

Як вбачається з висновку експерта № 43 від 28.03.2023 року за результатами автотранспортної експертизи встановлено, що середня ринкова вартість транспортного засобу становить для автомобіля марки TOYOTA COROLLA 2014 року випуску, з об`ємом двигуна 1329 см.куб., тип двигуна бензин, тип кузова седан, без його огляд у цінах станом на проведення експертизи 329 310 грн., а для автомобіля марки MERCEDES BENZ VITO 110 CDІ, 2000 року випуску, з об`ємом двигуна 2148 см.куб., тип двигуна дизель, тип кузова пасажирський, без його огляд у цінах станом на проведення експертизи 152 860 грн.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).

Згідно з статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України (стаття 68 СК України).

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України).

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України).

Отже, судом встановлено, що автомобіль марки MERCEDES-BENZ VІТО 110 CDI 2000 року було придбано відповідачем у шлюбі 05.05.2015 року та продано 28.04.2022 року, після розірвання шлюбу.

Визначаючи розмір компенсації позивачу за продаж відповідачем автомобіля MERCEDES-BENZ VІТО 110 CDI 2000 року суд дослідив договір купівлі продажу від 28.04.2022 року № 7342/2022/3153581 транспортного засобу MERCEDES-BENZ VІТО 110 CDI 2000 року згідно якого автомобіль продано за 158 484 грн., та висновок експерта № 43 від 28.03.2023 року, який надано позивачем в якості доказу своїх позовних вимог, згідно якого автомобіль марки MERCEDES BENZ VITO 110 CDІ, 2000 року випуску, з об`ємом двигуна 2148 см.куб., тип двигуна дизель, тип кузова пасажирський, без його огляд у цінах станом на проведення експертизи становить 152 860 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином розмір компенсації позивачу за продаж відповідачем автомобіля MERCEDES-BENZ VІТО 110 CDI 2000, становить 152 860/2=76430 грн.

Відповідач не надав суду доказів того, що автомобіль MERCEDES-BENZ VІТО 110 CDI 2000 був придбаний ним за власні особисті кошти.

Також не довів, що автомобіль придбаний для здійснення ним господарської діяльності як фізичної особи підприємця, навпаки свідок підтвердила, що автомобілі куплялися для сім`ї.

Згідно до виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців ОСОБА_1 , 12.05.2006 року зареєстрований в реєстрі як фізична особа підприємець.

Майно фізичної особи-підприємця, яке придбано за кошти своєї діяльності підприємця і не в інтересах сім`ї та використовується в його підприємницькій діяльності з метою отримання прибутку, слід розглядати як його особисту приватну власність, відповідно до статті 57 СК України, а не як об`єкт спільної сумісної власності подружжя, який підпадає під регулювання статей 60, 61 СК України.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Крім того, судом встановлено, що автомобіль ТОYОТА COROLLA 2014 року був придбаний відповідачем у шлюбі 04.07.2018 року та відповідно до договору купівлі продажу від 30.12.2020 року № 7341/2020/2366942 ОСОБА_1 , продав автомобіль ТОYОТА COROLLA 2014 року за 254 000 грн. Продаж вказаного автомобіля було здійснено під час розгляду в суді цивільної справи за позовом ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 , про розірвання шлюбу, який було розірвано рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 24.02.2021 року.

Крім того відповідач не надав суду доказів, що кошти від продажу автомобіля «Тойота» були використані в інтересах сім`ї.

Як вбачається з висновку експерта № 43 від 28.03.2023 року автомобіль марки TOYOTA COROLLA 2014 року випуску, з об`ємом двигуна 1329 см.куб., тип двигуна бензин, тип кузова седан, без його огляд у цінах станом на проведення експертизи становить 329 310 грн.

Суд вираховуючи компенсацію позивачу за проданий автомобіль TOYOTA COROLLA відповідачем виходить з наступного.

Відповідно до договору позики від 02.07.2018 року який укладено між ОСОБА_5 , (позикодавець) та ОСОБА_1 , (позичальник) в якому позикодавець на умовах позики передає, а позичальник на цих же умовах приймає 8500 дол. США. Позика надається з цільовим призначенням для покупки легкового автомобіля «Тойота».

Згідно до розписки від 02.07.2018 року ОСОБА_1 , отримав від ОСОБА_5 , суму позики у розмірі 8500 дол. США. Кошти отримані в позику ОСОБА_1 , використав в інтересах сім`ї для купівлі автомобіля «Тойота», який використовувався в інтересах сім`ї.

Отримання відповідачем кошти є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а отже і їх повернення покладається на обох із подружжя.

Відповідач за вказані кошти придбав автомобіль марки TOYOTA COROLLA 2014 року випуску.

Станом на час розірвання шлюбу 24.02.2021 року було повернуто за договором позики лише 4000 дол. США.

Суду не надано доказів, що повернуті кошти 4000 дол. США, були повернуті саме за особисті кошти відповідача, а тому фактично вони в силу законодавства вважаються спільними коштами подружжя.

Щодо іншої частини повернення позики 4500 дол. США відомостей у суду немає.

Станом на 24.02.2021 року згідно по офіційним даним, які наведені Національним Банком України курс долара становив 27,89 грн.

Таким чином враховуючи те, що після розірвання шлюбу у сторін є рівний обов`язок повернути іншу частину позику у розмірі 27,89*4500=125 505 грн.

В даному випадку вираховуючи компенсацію за автомобіль марки TOYOTA COROLLA 2014 року випуску суд виходить із суми 254 000 грн., яка вказана у договорі купівлі продажу від 30.12.2020 року № 7341/2020/2366942.

У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18), вказується, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Отже, 254 000 грн., - 125 505 грн., = 128 495 грн. / 2 = 64 247,50 грн. (компенсація за автомобіль Тойота).

Відповідач не надав суду доказів того, що автомобіль TOYOTA COROLLA 2014 року випуску був придбаний ним не в інтересах сім`ї, а для здійснення ним господарської діяльності як фізичної особи підприємця. Також ОСОБА_1 , не надав доказів ні наявності особистих коштів для придбання автомобілів, не надав доказів і відмовився щоб суд їх витребував, які б вказували на його доходи від підприємницької діяльності.

У частині першій та третій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Передані у позику одному із подружжя грошові кошти після їх фактичного одержання стають спільною сумісною власністю подружжя. При цьому, за обставинами цієї справи кошти ОСОБА_1 , реально отримав та використав та придбав авто Тойота в інтересах сім`ї.

Згідно ч. 4.ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 09 січня 2020 року у справі № 367/7110/14 (провадження № 61-12957св19) зазначено, що спірне майно придбане за кредитні кошти, отримані подружжям за час шлюбу, відтак, право на це майно у рівних частках набули позивач і відповідач, при цьому боргові зобов`язання є спільними для обох із подружжя, незалежно від того, із ким із подружжя укладений кредитний договір. У зв`язку із зазначеним вище відсутні підстави для відступлення від засад рівності часток у спільному майні подружжя.

Наявність боргів подружжя та виникнення зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, не змінює статусу спільності набутого за час шлюбу майна за позичені кошти, які були використані в інтересах сім`ї, а саме на придбання цього майна. Доводи щодо внесення одним із подружжя коштів у рахунок погашення кредитних зобов`язань не мають правового значення, оскільки у розумінні вимог статті 57 СК України спірне майно не є особистою приватною власністю відповідача, а останній не позбавлений можливості, за наявності правових підстав, ставити питання щодо повернення за рахунок позивача половини сплачених ним після розірвання шлюбу коштів у рахунок погашення кредиту, як солідарного боржника (постанова Верховного Суду від 13 лютого 2020 року у справі № 320/3072/18 (провадження № 61-5819св19).

Зазначене також відображається в постанові Верховного суду України № 712/11174/19 від 24 листопада 2021 року в якій також суд вказав, що: «З огляду на викладене, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшли правильного висновку про те, що спірне рухоме майно, набуте подружжям за час шлюбу і за кошти, які отримані за договором позики, які ним використано в інтересах сім`ї, підлягає поділу між ними у рівних частинах. При цьому відповідачем презумпцію спільності майна подружжя не спростовано».

В постанові Верховного суду від 30.01.2019 року № 158/2229/16-ц вказується, що: «у випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

За змістом наведених норм, факт використання коштів отриманих від продажу спільного майна в інтересах сім`ї повинен доводити той із подружжя, хто відчужив таке майно без згоди на це іншого подружжя».

Верховний Суд у постанові від 12.05.2022 року № 727/11406/17 вказав, що: «набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує поки не спростована. У разі коли презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя не спростовано за відсутності належних доказів того, що майно придбане за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю та підлягає поділу, при цьому частки чоловіка та дружини у майні є рівними».

Верховний Суд у постанові від 19.05.2022 року № 203/284/17 вказав, що: «статтею 60 СК України встановлено презумцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України).

Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, а тому якщо боргові зобов`язання підтверджуються наявними у справі доказами, такі боргові зобов`язання повинні ураховуватися при поділі майна подружжя.

Згідно з нормами сімейного законодавства умовою належності майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц (провадження № 14-712цс19), дійшла висновку, що правовий режим спільної сумісної власності подружжя, винятки з якого встановлені законом, передбачає нероздільність зобов`язань подружжя, що за своїм змістом свідчить про солідарний характер таких зобов`язань, незважаючи на відсутність в законі вказівки на солідарну відповідальність подружжя за зобов`язаннями, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї.

Отже, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, що спірні автомобілі TOYOTA COROLLA та MERCEDES BENZ VITO 110 CDІ, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя сторін набутим останніми за час шлюбу та оскільки відповідно до наведених вище вимог закону та досліджених в судовому засіданні наданих сторонами доказів, частки майна дружини та чоловіка є рівними та обов`язки по договору позики також є рівними то суд приходить до висновку, що позивач має право на грошову компенсацію за продаж відповідачем автомобілів, яких відповідач відчужив без її згоди.

Враховуючи вище викладене суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію в розмірі 140 677,50 грн., (сто сорок тисяч шістсот сімдесят сім гривень 50 коп.).

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч.6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі задоволення позову частково - на обох сторін пропорційно задоволенню позовних вимог.

Позивач звертаючись до суду з позовом сплатила судовий збір у розмірі 2410,90 грн., що підтверджується, квитанцією № РМ 65145.

Також позивач сплатила суму у розмірі 1800 грн., за проведення автотоварознавчої експертизи, що підтверджується, квитанцією № 10 від 29.03.2023 року.

Загальна сума судових витрат становить 4210,85 грн., що дорівнює 100 % у разі задоволення позову у повному обсязі.

У даному випадку позов задоволено на 58,35 % (140 677,50 грн., «фактично задоволено» * 100 / 241 085 грн., - ціна позову = 58,35).

4210,85 (судовий збір 100%) * 58,35 (фактично задоволений розмір у відсотках) / 100 = 2457,06 грн. (розмір судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача з урахуванням вимог ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову частково.

На підставі вище викладеного та керуючись статтями 60, 61, 63, 65, 69, 70, 71, 74 Сімейного Кодексу України та ст. 2, 5, 10, 13,19, 76-89, 139, 141, 259, 263, 264, 265,354 Цивільно-процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) грошову компенсацію в розмірі 140 677,50 грн., (сто сорок тисяч шістсот сімдесят сім гривень 50 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати у розмірі 2457,06 грн., (дві тисячі чотириста п`ятдесят сім гривень 06 коп.).

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 18.10.2023 року.

Суддя: Олександр Георгійович ЄФТЕНЬЄВ