ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого- судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 квітня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з, уточненим 16 вересня 2022 року, позовом до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями, мотивуючи його тим, що 13 серпня 2020 року близько 13-00 годин на території подвір`я будинку АДРЕСА_1 , де вони мешкають, незнайомі їм в той час чоловіки у кількості трьох осіб вчинили спробу увірватися до будинку з метою їх виселення із вказаного будинку. За наявними у них зараз відомостями, вказані особи є друзями та діяли на прохання іншого співвласника домоволодіння ОСОБА_3 .

Зазначали, що в ході їх спроби перешкодити виламуванню дверей до будинку одним з чоловіків ОСОБА_1 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, що спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів) чи удару об такий (такі). В підсумку, вони були виселені з будинку, яким заволоділи ОСОБА_3 та вищезгадані особи. Внаслідок протиправного захвату будинку, як з`ясувалось пізніше, зникли належні їм грошові кошти в сумі 6 800 доларів США, а також багато іншого майна. До будинку АДРЕСА_1 їм вдалося повернутися лише 02 жовтня 2020 року. В період з 13 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні в міській клінічній лікарні №16 Дніпровської міської ради, в період з 18 серпня 2020 року до сьогодні вона перебуває під наглядом невропатолога у поліклінічному відділенні 7-ої міської лікарні за місцем мешкання. Відповідно до висновку №2508 судово-медичного експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР, який був складений 09 вересня 2020 року, виявлені у ОСОБА_1 тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я. На підставі заяви ОСОБА_1 у провадженні Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001290 від 22 вересня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, що передбачене ч.2 ст.162 КК України.

Вказували, що під час вищевказаних подій, ОСОБА_1 були викликані працівники патрульної поліції, коли вони, зокрема ОСОБА_4 та його напарник, прибули до домоволодіння АДРЕСА_1 , позивачі вимагали від них припинити протиправні дії з боку ОСОБА_5 та інших двох чоловіків, проте працівники патрульної поліції цього не зробили, вони лише взяли пояснення у присутніх осіб та викликали машину швидкої допомоги для надання медичної допомоги ОСОБА_1 , після чого покинули місце події.

У вересні 2020 року вони звернулись з заявою до народного депутата України ОСОБА_6 щодо притягнення до відповідальності працівників патрульної поліції у зв`язку з неналежним виконанням ними своїх обов`язків.

25 листопада 2020 року ОСОБА_6 звернувся в їх інтересах до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції зі скаргою на бездіяльність працівників Управління, в наслідок чого відбулося спричинення матеріальної шкоди та порушення прав ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а останній ще й тілесні ушкодження. ГУНП в Дніпропетровській області скаргу було направлено до Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області для розгляду по суті. В Управлінні скаргу було зареєстровано 25 листопада 2020 року за №9514, в ході перевірки вони дали письмові пояснення посадовим особам Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області. Листом Управління від 15 березня 2021 року №2991/41/19/03-2021 на адресу ОСОБА_1 було повідомлено, що за викладеними у зверненні обставинами за результатом службового розслідування, призначеного наказом начальника Управління від 01 грудня 2020 року №348, до винних осіб вжито заходів дисциплінарного реагування, таким чином, проведеним досудовим розслідуванням було встановлено неналежне виконання працівниками Управління своїх посадових обов`язків.

Посилаючись на те, що внаслідок неналежного виконання працівниками Управління своїх посадових обов`язків, їм спричинена значна моральна шкода, протягом часу з 13 серпня по 02 жовтня 2020 року вони були змушені мешкати у своїх знайомих, оскільки доступу до власного домоволодіння не мали. Протиправні дії ОСОБА_3 та інших осіб, які не були припинені працівниками Управління, призвели до втрати належної їм позивачам значної грошової суми та іншого майна; в провадженні Чечелівського РВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають чотири кримінальних провадження, які пов`язані з протиправним виселенням позивачів з будинку; ОСОБА_1 спричинені тілесні ушкодження, що зумовили короткочасний розлад здоров`я. Їм завдана моральна шкода полягає як в переживаннях так і в нервовому напруженні внаслідок вчинення щодо них протиправних дій, так і в додаткових зусиллях, що ним прийшлося вживати для захисту своїх порушених прав та організації свого життя, їх нормальний ритм життя суттєво змінився,у тому просили суд стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейского рахунку Державного бюджету України на їх користь по 100 000 грн. в якості компенсації за моральну шкоду, спричинену неналежним виконанням службових обов`язків працівниками Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції та стягнути судові витрати.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 квітня 2023 року позов ОСОБА_7 задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди у розмірі 50 000 грн., понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 3 721,50 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 500 грн., а всього 54 221,50 грн. У задоволенні позову ОСОБА_8 відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що наряд патрульної поліції прибувши за адресою позивачів на їх виклик на екстрений номер 102 де із пояснень позивачів та наданих ними документів на домоволодіння було з`ясовано про наявність конфлікту щодо цивільно-правових відносин між його учасниками, від учасників відібрано пояснення та прийнято заяви. Ними було викликано швидку допомогу, оскільки до їх приїзду позивачці ОСОБА_1 було спричинено тілесні ушкодження. Працівники патрульної поліції не завдали своїми діями або бездіяльністю моральної шкоди, та позивачами не доведено заподіяння моральної шкоди її розміру та причинно-наслідкового зв`язку. Шкода позивачам була завдана протиправними діями ОСОБА_3 .

Відзив на апеляційну скаргу надано не було.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.369 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову становить 200 000 грн. та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що позивачі по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі.

ОСОБА_2 на праві власності належить 1/2 частина домоволодіння АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24 грудня 2014 року №31572609.

В цьому домоволодіння вони мешкають вдвох з жовтня 2009 року, до 23 березня 2020 року інші 1/2 частина домоволодіння належала ОСОБА_9 , яка, за твердженням позивачів, продала свою частину домоволодіння ОСОБА_3 .

В 2020-2021 роках в суді розглядалась цивільна справа стосовно переведення на ОСОБА_2 прав покупця на цю частину домоволодіння, на цій підставі за твердженням позивачів відносини між співвласниками домоволодіння значно погіршилися.

13 серпня 2020 року близько 13-00 годин на території подвір`я будинку АДРЕСА_1 , де проживають позивачі, незнайомі їм в той час чоловіки у кількості трьох осіб вчинили спробу увірватися до будинку з метою їх виселення із вказаного будинку. В ході спроби позивачів перешкодити виламуванню дверей до будинку одним з чоловіків, ОСОБА_1 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, що спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів) чи удару об такий (такі).

В наслідок зазначених дій позивачі були виселені із вказаного будинку, яким заволоділи вищезгадані особи. Внаслідок протиправного захвату будинку, за твердженням позивачів, зникли належні їм грошові кошти, а також інше майно.

До будинку АДРЕСА_1 позивачам вдалося повернутися лише 02 жовтня 2020 року.

В період з 13 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року ОСОБА_1 , в наслідок отримання при вищенаведених обставинах тілесних ушкоджень, перебувала на стаціонарному лікуванні в міській клінічній лікарні №16 Дніпровської міської ради, із діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, забій м`яких тканин голови, струс головного мозку.

Відповідно до довідки від 07 вересня 2020 року №58, виданої КП «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Дніпропетровської обласної ради», у карті виїзду №638 від 13 серпня 2020 року зафіксовано виїзд до ОСОБА_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , встановлено попередній діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку легкого ступіня.

Відповідно до висновку спеціаліста судово-медичного експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР № 2508, який був складений 09 версня 2020 року, виявлені у ОСОБА_1 тілесні ушкодження, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я.

В період з 18 серпня 2020 року до цього часу ОСОБА_1 перебуває під наглядом невропатолога у поліклінічному відділенні 7-ої міської лікарні за місцем мешкання.

Під час вищевказаних подій 13 серпня 2020 року ОСОБА_1 були викликані працівники патрульної поліції. Від прибулих до домоволодіння АДРЕСА_1 працівників патрульної поліції, зокрема, ОСОБА_10 та його напарника, позивачі вимагали припинити протиправні дії з боку ОСОБА_5 та інших двох чоловіків, проте працівники патрульної поліції цього не зробили, вони лише взяли пояснення у присутніх осіб та викликали автомобіль швидкої допомоги для надання медичної допомоги ОСОБА_1 , після чого покинули місце події. За твердженням позивачів працівники поліції 13 серпня 2020 року викликались ними близько вісім разів, на виклик приїздили одні й ті ж працівники патрульної поліції, які не здійснювали передбачені їх посадовими обов`язками дії для запобігання побиття ОСОБА_1 невідомими особами, примусового виселення позивачів з їх будинку та встановлення осіб чоловіків, які нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_1 , хоча вони перебували біля їх будинку і позивачі вказували на них працівникам поліції.

З інформації, вказаної у відзиві Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції та долучених до нього копії документів, відповідно до яких 13 серпня 2020 року о 13 год. 25 хв. на номер екстреного виклику поліції «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_2 , в якому останній зазначив, що в АДРЕСА_1 до нього прийшли шість невідомих осіб, які вчиняють конфлікт, стверджуючи, що вони придбали цей будинок. Також, 13 серпня 2020 року о 13 год. 30 хв. на номер екстреного виклику поліції «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_1 , в якому вона зазначила, що в АДРЕСА_1 три невідомі особи намагаються потрапити до її будинку та побити її. Повідомлення ОСОБА_2 для подальшого опрацювання було скероване на планшетний пристрій наряду поліції 411, який прибув на місце події о 13 год. 35 хв. та завершив відпрацювання виклику о 15 год. 58 хв., при цьому за результатами відпрацювання виклику в електронному рапорті поліцейськими наведеного наряду поліції зазначено, що відповідно до документів, які їм дали для ознайомлення, будинок належить по 1/2 частині двом власникам, правовідносини, наявні між сторонами, носять цивільно-правовий характер, про що було роз`яснено сторонам конфлікту; від обох сторін було відібрано заяви та пояснення; оскільки до приїзду патруля було спричинено тілесні ушкодження, на місце викликана машина швидкої медичної допомоги, ОСОБА_1 госпіталізована до 16 міської лікарні. Також зазначено, що повідомлення ОСОБА_1 на номер екстреного виклику поліції «102» для подальшого опрацювання було скеровано на планшетний пристрій наряду патрульної поліції 413, який прибув на місце події о 13 год. 37 хв., зазначивши в електронному рапорті, що на місці події працює наряд 411 та допомоги не потребує.

Крім того, з інформації АРМ 102 за 13 серпня 2020 року, крім вищезазначених повідомлень: 13 серпня 2020 року о 13 год. 25 хв. від ОСОБА_2 (подія №59327956) та 13 серпня 2020 року о 13 год. 30 хв. від ОСОБА_1 (подія № 59328122) на номер екстреного виклику поліції «102» надійшли повідомлення:13 серпня 2020 року о 13:29:00 год. від ОСОБА_2 з проханням пришвидчити наряд поліції з приводу попереднього виклику про хуліганство, місце скоєння АДРЕСА_1 (подія № 59328095, статус події: без реагування).

З приводу вчинення вищевказаних протиправних дій позивачі звертались з відповідними заявами до правоохоронних органів.

На підставі заяви ОСОБА_1 у провадженні Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають кримінальні провадження, що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001290 від 22 вересня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, що передбачене ч.2 ст.162 КК України, та за №0000309 від 25 вересня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, що передбачене ч.1 ст.125 КК України.

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2020 року за скаргою ОСОБА_1 скасована постанова начальника СД Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 25 листопада 2020 року про закриття кримінального провадження №0000309 від 26 вересня 2020 року, зобов`язано уповноважену особу Чечелівського ВП відносити та провести досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2020 року за скаргою ОСОБА_1 скасована постанова слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 31 жовтня 2020 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001290, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КК України

Позивачі звернулись з заявою до народного депутата України ОСОБА_6 щодо притягнення до відповідальності працівників патрульної поліції у зв`язку з неналежним виконанням ними своїх обов`язків. 25 листопада 2020 року ОСОБА_6 звернувся в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції зі скаргою на бездіяльність працівників Управління, в наслідок чого відбулося спричинення матеріальної шкоди та порушення прав ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а останній ще й тілесні ушкодження. ГУНП в Дніпропетровській області скаргу було направлено до Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області для розгляду по суті. В ході перевірки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дали письмові пояснення посадовим особам Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області.

Листом Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області від 28. грудня 2020 року за №13879/41/19/03-2020 ОСОБА_1 повідомлена про те, що за викладеними у зверненні обставинами призначено службове розслідування, за результатами якого, в разі встановлення порушень службової дисципліни співробітниками УПП в Дніпропетровській області ДПП до винних осіб буде вжито заходів дисциплінарного реагування.

Листом Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області від 15 березня 2021 року №2991/41/19/03-2021 на адресу ОСОБА_1 було повідомлено, що за викладеними у зверненні обставинами за результатом службового розслідування, призначеного наказом начальника Управління від 01 грудня 2020 року №348, до винних осіб вжито заходів дисциплінарного реагування,

Таким чином, вбачається, що проведеним службовим розслідуванням було встановлено неналежне виконання працівниками Управління своїх посадових обов`язків при наведених позивачами обставинах.

Судом встановлено, що матеріали службового розслідування, що проводилось УПП в Дніпропетровській області за фактом звернення ОСОБА_1 з приводу допущеної бездіяльності працівниками патрульної поліції при їх виклику 13 серпня 2020 року за місцем проживання позивачів, на час розгляду справи не збереглися.

За клопотанням представника відповідача на підтвердження доводів відповідача щодо проведення службового розслідування в судовому засіданні надав пояснення свідок ОСОБА_11 , який працює старшим інспектором з особливих доручень відділу моніторингу та аналітичного забезпечення Управління патрульної поліції Дніпропетровської області, він проводив службове розслідування за заявою ОСОБА_1 , він був членом дисциплінарної комісії, в ході проведення службового розслідування були відібрані від усіх пояснення та витребувані документи. При проведенні службового розслідування було встановлено, що наряд поліції виїхав на місце події, а саме за місцем проживання позивачів, де було з`ясовано про наявність конфлікту щодо цивільно-правових відносин між його учасниками. Сторони конфлікту звернулись зі скаргами до поліції, які були в подальшому передані в райвідділ поліції, оскільки в компетенцію патрульної поліції не входить внесення інформації про злочин до ЄДР. Екіпаж патрульної поліції, який виїхав первісно на виклик позивачів, у складі якого був ОСОБА_4 , відібрав пояснення від обох сторін учасників конфлікту, опитали їх, викликали швидку допомогу для надання медичної допомоги ОСОБА_1 , проте при цьому патрульні допустили порушення процедури фіксування події, а саме не викликали на місце події слідчо-оперативну групу, оскільки вони не побачили, що хтось із учасників конфлікту буде переховуватись, після цього патрульні відвезли самі заяви в райвідділ поліції, а в подальшому слідчий повинен був прийняти рішення про внесення або невнесення інформації про злочин в ЄРДР. Зважаючи на вказане порушення, патрульний, який був у складі цього екіпажу, і був притягнутий за це до дисциплінарної відповідальності.

Таким чином, судом встановлено, що 13 серпня 2020 року працівниками патрульної поліції, які входили у склад наряду поліції, який прибув на виклик позивачів за адресою АДРЕСА_1 на виконання завдання від диспетчера (оперативного чергового) реагування, не були виконані приписи «Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 квітня 2020 року №357, оскільки, зокрема, виявивши на місці події заявників, а зокрема, ОСОБА_1 , якій були заподіяні тілесні ушкодження та яка потребувала медичної допомоги, в наслідок чого була згодом госпіталізована до лікарні, ними не було з`ясовано обставини події та з огляду на обставини такої події/правопорушення не було проінформовано диспетчера (оперативного чергового) про необхідність направлення на місце події слідчо-оперативної групи та вони перебували на місці події до її прибуття; не установлено свідків правопорушення, не забезпечено невідкладне збирання необхідних матеріалів перевірки.

Вирішуючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що підставою для відшкодування шкоди є допущення порушення працівниками поліції службових обов`язків та їх бездіяльність по відношенню до позивачів при здійсненні ними своїх повноважень 13 серпня 2020 року і такими діями позивачці ОСОБА_1 дійсно заподіяна моральна шкода яка полягає у неналежному виконанні працівниками Управління патрульної поліції своїх посадових обов`язків 13 серпня 2020 року, коли як нею так і її чоловіком неодноразово викликався наряд поліції за місцем їх проживання, на виклик приїздили одні й ті ж працівники патрульної поліції, які не здійснювали передбачені їх посадовими обов`язками дії для запобігання її побиття та нанесення їй тілесних ушкоджень невідомими особами, не повідомили про скоєння відносно неї злочину слідчо-оперативну групу, не прийняли заходи щодо встановлення осіб, які заподіяли їй тілесні ушкодження, примусово виселили з будинку, хоча вони перебували біля їх будинку. В наслідок зазначеного ОСОБА_1 тривалий час не мала доступу до домоволодіння, де вона проживає, в наслідок розладу її здоров`я після її побиття вона тривалий час проходила лікування, заподіяна моральна шкода полягає в перенесенні фізичного болю в зв`язку з побиттям, її переживаннях, нервовому напруженні внаслідок вчинення щодо неї протиправних дій, так і в додаткових зусиллях, що їй прийшлося вживати для захисту своїх порушених прав та організації свого життя, її нормальний ритм життя суттєво змінився. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди позивачці ОСОБА_1 , виходячи з характеру, способу порушення прав даного позивача, з метою компенсувати понесені нею моральні страждання суд вважав за необхідне частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. В задоволені позову ОСОБА_2 вважав за необхідне відмовити.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач ОСОБА_2 рішення суду в частині відмови у задоволенні його вимог не оскаржував.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для відшкодування позивачці ОСОБА_1 моральної шкоди, втім не може погодитись з її розміром.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми права відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166,1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Отже, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами.

При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як з поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог статті 1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач у цій справі повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди, і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди у розумінні статей 1167,1174 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року в справі № 916/1423/17 вказано, що «застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №750/1591/18-ц (провадження №14-261цс19) вказано, що згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини право заявника на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання остаточного рішення, за що держава несе відповідальність, презюмується.

Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

При цьому слід виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (статті 3, 19 Конституції України).

Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже, і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.

У практиці ЄСПЛ порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей, зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди (наприклад, «Рисовський проти України», № 29979, пункти 86, 89, від 20 жовтня 2011 року, «Антоненков та інші проти України», №14183/02, пункт 71, від 22 листопада 2005 року).

Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи характер та обсяг моральних страждань, яких зазнала позивачка ОСОБА_1 , яка була госпіталізована до лікарні внаслідок подій, що мала місце 13 серпня 2020 року, у зв`язку з тим, що працівниками патрульної поліції не були виконані приписи «Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 квітня 2020 року №357, і виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір відшкодування завданої моральної шкоди до 1 000 грн.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі,в частині наявності підстав для відмови у задоволенні позову, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині розміру відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди з 50 000 грн. до 1 000 грн., відповідно до положень ст.376 ЦПК України.

Також рішення підлягає зміні в частині розподілу судових витрат.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси позивачки ОСОБА_1 у даній справі представляє адвокат Кадникова Л.Г. яка діє на підставі ордеру та договору про надання правничої допомоги від 05 вересня 2022 року.

В уточненій позовній заяві було наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які понесла позивач, і які очікує понести в зв`язку із розглядом зазначеної справи. Відповідно до розрахунку вартості послуг адвоката та акту приймання-передачі наданих послуг від 15 вересня 2022 року, квитанцій від 06 вересня 2022 року та 15 вересня 2022 року ОСОБА_1 сплатила адвокату Кадниковій Л.Г. вартість за надану та виконану професійну правову правову допомогу у сумі 3 721 грн.50 коп.

Колегія суддів наголошує на тому, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, що виключає можливість покладення на сторону відповідача обов`язку відшкодувати позивачці усі понесені нею витрати на правову допомогу адвоката у суді та, з врахуванням пропорційності задоволених вимог, виконаної адвокатом позивача роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду в частині стягнення витрат на правничу допомогу зменшивши її із 3 721,50 грн. до 800 грн., також змінити рішення в частині витрат по сплаті судового збору, зменшивши його з 500 грн. до 10 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 квітня 2023 року змінити в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 шляхом викладення 2 абзацу резолютивної частини в іншій редакції:

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , компенсацію моральної шкоди у розмірі 1 000 грн., понесені витрати на правничу допомогу в сумі 800 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 10 грн., а всього стягнути 1 810 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 19 жовтня 2023 року.

Головуючий: Е.Л. Демченко

Судді: Т.Р. Куценко

М.О. Макаров