Номер провадження: 22-ц/813/2289/23
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Комлевої О.С., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Виходець А.В.,

переглянувши справу №521/12029/18 за позовом акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», за участю третьої особи ОСОБА_2 про визнання кредитного договору частково недійсним за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2021 року у складі судді Абухіна Р.Д., -

в с т а н о в и в :

Позивач АТ «Райффайзен Банк Аваль», звернувшись 14 липня 2018 року до суду з вищеназваним позовом (зареєстровано в суді 18 липня 2018 року), просив за укладеним між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 . Кредитним договором №014/0077/74/76823 від 18 червня 2007 року та укладеним між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 . Договором поруки №014/0077/74/76823/01 від 18 червня 2007 року стягнути солідарно з відповідачів позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 заборгованість станом на 23 квітня 2018 року в загальній сумі 41525,01 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ на дату розрахунку 1087060,61 грн. та витрати на сплату судового збору в сумі 16305,91 грн. (т.1 а.с.1-3).

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2018 року справу передано за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси (т.1 а.с.57).

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.63-64).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 січня 2019 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, позов задоволено (т.1 а.с.89-91).

Рішення звернуто до примусового виконання.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2019 року за поданням приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С. надано дозвіл на звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , що є предметом іпотеки, а саме на земельну ділянку площею 0,060 га, кадастровий номер :01:003:0571, цільового призначення «для ведення садівництва», розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстрована за ОСОБА_1 (т.1 а.с.140-142).

04 лютого 2020 року представник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 подав заяву про перегляд заочного рішення (т.1 а.с.150-153).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 червня 2020 року за заявою відповідача ОСОБА_1 заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 січня 2019 року скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку (т.1 а.с.195-196).

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відзив на позов не подали.

20 липня 2020 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічною заявою до АТ «Райффайзен Банк Аваль», в якій, посилаючись на Закон «Про захист прав споживачів» просив:

визнати недійсною з моменту укладення договору умову п.1,7 Кредитного договору №014/0077/74/76823 від 18 червня 2007 року, укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , за якою передбачено, що позичальник зобов`язується одноразово при наданні кредиту сплатити Банку комісію за оформлення кредиту в розмірі 1,5% - 2529,00 доларів США без ПДВ;

зобов`язати АТ «Райффайзен Банк Аваль» зарахувати сплачену ОСОБА_1 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» суму в розмірі 2529,00 доларів США в рахунок погашення тіла кредиту за Кредитним договором №014/0077/74/76823 від 18 червня 2007 року, укладеним між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 ;

стягнути судові витрати (т.1 а.с.215-217).

20 липня 2020 року ОСОБА_1 подав заяву про застосування позовної давності до вимог АТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення заборгованості за кредитним договором за період з 18 червня 2007 року по 15 червня 2015 року в розмірі 23635,55 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 618542,34 грн. (т.1 а.с.236-237).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 липня 2020 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, зустрічний позов прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом (т.1 а.с.239-240).

Позивач АТ «Райффайзен Банк Аваль» зустрічний позов не визнав, зазначивши у відзиві, що при укладенні кредитного договору сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Принцип свободи, диспозитивності, консенсуальності договору, визначений статтею 627 ЦК України, є пріоритетним у договірних правовідносинах. ОСОБА_1 своїм підписом засвідчив, що всі ризики, пов`язані з істотною зміною обставин, з яких він виходив при укладенні кредитного договору, та інших похідних від кредитного договору, він приймає на себе і такі обставини не є підставою для зміни або розірвання кредитного договору. Посилання ОСОБА_1 на порушення його прав є таким, що не відповідає фактичним обставинам справи. Крім того, з позовом про захист своїх прав ОСОБА_1 звернувся до суду через 12 років після укладення кредитного договору та сплати всіх комісій, що передбачені цим договором. Тому, зустрічний позов про часткове визнання недійсним кредитного договору подано з порушенням строків позовної давності (т.2 а.с.6-7).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2021 року закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті (т.2 а.с.27).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2021 року позов АТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково; стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» прострочену заборгованість за кредитним договором №014/0077/74/76823 від 18 червня 2007 року в сумі 17889,46 доларів США, що по курсу НБУ на дату ухвалення рішення еквівалентно 470075,97 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» витрати на сплату судового збору в сумі по 3525,57 грн. з кожного; в задоволенні решти вимог первісного позову відмовлено; в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання кредитного договору частково недійсним відмовлено (т.2 а.с.55-60).

Висновок суду в частині первісного позову мотивовано тим, що за період з 18 червня 2007 року по 15 червня 2015 року в частині заборгованості в розмірі 23635,55 грн. слід відмовити за спливом строку позовної давності та, відповідно, до стягнення залишається сума заборгованості, що рівна 17889,49 доларів США.

Висновок суду в частині зустрічного позову мотивовано безпідставністю вимог без застосування наслідків спливу позовної давності.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14 лютого 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні зустрічного позову і ухвалити нове рішення про задоволення зустрічного позову, яким визнати недійсною з моменту укладення договору умову п.1.7 Кредитного договору №014/0077/74/76823 від 18 червня 2007 року, укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , якою передбачено, що позичальник зобов`язується одноразово, при наданні кредиту, сплатити Банку комісію за оформлення кредиту в розмірі 1,5% - 2529,00 доларів США, без ПДВ; зобов`язати АТ «Райффайзен Банк Аваль» () зарахувати сплачену ОСОБА_1 га користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» суму в розмірі 2529,00 доларів США в рахунок погашення тіла кредиту за Кредитним договором №014/0077/74/76823 від 18 червня 2007 року, укладеним між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 (т.1 а.с.64-66).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Пункт 1.7 Договору, за яким позичальник зобов`язується сплатити Банку комісію за оформлення кредиту в розмірі 1,5%, що було рівно 2529,00 доларів США без ПДВ, є несправедливою, такою, що порушує права ОСОБА_1 . Згідно частин 1, 2, 4, 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент укладення договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умов, які є несправедливими; умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача; перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним; якщо положення договору визнано несправедливими, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. З огляду на те, що правовідносини між ОСОБА_1 та АТ «Райффайзен Банк Аваль» є кредитними та свідчать про споживання кредитних послуг, то у даному випадку застосуванню підлягають саме спеціальні нормативно-правові акти. Суд при вирішенні спору повинен був врахувати саме положення спеціальних нормативно-правових актів, таких як Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджені постановою правління НБУ від 10 травня 2007 року №168 та Закону України «Про захист прав споживачів» в редакціях, чинних на момент укладення кредитного договору. Верховний Суд у постанові від 27 грудня 2018 року по справі №695/3474/17 зазначив, що виконання положень Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ від 10 травня 2007 року №168, зокрема п.3.6 вказаних правил є обов`язковим для банку. Верховний Суд в постанові від 12 грудня 2018 року в справі №444/484/15-ц вказав, що комісія за видачу кредиту в розмірі 1,5% від суми кредиту є платою за послуги, що супроводжують кредит, а саме: за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним у силу частини 5 статті 11, частин 1, 2, 5, 7 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині зустрічного позову в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, зміну рішення суду в частині зустрічного позову в його мотивувальній частині та залишення без змін в його резолютивній частині з огляду на наступне.

Кредитний договір №014/0077/74/76823 між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) укладено 18 червня 2007 року. Кредит в розмірі 171129,00 доларів США надано на строк по 18 червня 2027 року під 12,85% річних. Згідно пункту 1.7 Договору позичальник зобов`язався одноразово при наданні кредиту сплатити Банку комісію за оформлення кредиту в розмірі 1,5% - 2529,00 доларів США без ПДВ. За умовами пункту 2.1 Договору кредитні кошти призначені для придбання будинку та на сплату комісії Банку за цим Договором; забезпеченням зобов`язань позичальника за цим Договором є садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами загальною площею 191,8 кв.м, розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

Кредитні кошти за мінусом комісії у сумі 2529,00 доларів США були видані ОСОБА_1 18 червня 2007 року через касу банку на підставі заяви про видачу готівки №К14/1 від 18 червня 2007 року.

Позовну вимогу про визнання частково недійсним Кредитного договору №014/0077/74/76823 від 18 червня 2007 року в частині пункту 1.7 Договору, зобов`язання зарахувати кошти в рахунок погашення тіла кредиту ОСОБА_1 пред`явлено до суду з підстав частини 1 статті 203, частини 1 статті 215 ЦК України з посиланням на статтю 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні зустрічного позову за безпідставністю вимог, що є неправильним з огляду на наступне.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема, про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливими, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

У липні 2022 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено дві постанови у справах про визнання недійсними умов кредитних договорів в частині обов`язку позичальника сплачувати банку комісію, де суд прийшов до висновку про неправомірне нарахування банком боржнику комісії (справа №363/1834/17, справа №496/3134/19, близькі за змістом висновки у справі 910/12876/19).

Правові висновки зводяться до наступного.

Підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням. Банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь. Банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.

Отже, з огляду на актуальну судову практику умова про сплату комісії за кредитним договором може бути визнана судом недійсною, з огляду на що відмова в задоволенні зустрічного позову за безпідставністю вимог є неправильною.

У вирішенні вимог зустрічного позову суд апеляційної інстанції виходить з того, що суб`єктивне цивільне право, за захистом якого ОСОБА_1 звернувся до суду, порушено, проте до вимог зустрічного позову підлягають застосуванню наслідки спливу позовної давності, про застосування якої АТ «Райффайзен Банк Аваль» заявив в суді першої інстанції до винесення рішення.

Так, Кредитний договір №014/0077/74/76823 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено 18 червня 2007 року; кредитні кошти ОСОБА_1 за вирахуванням суми комісії 2529,00 доларів США видані готівкою через касу банку 18 червня 2007 року. З позовом про визнання частково недійсним кредитного договору в частині пункту 1.7 Договору, який передбачав сплату одноразово комісії в сумі 2529,00 доларів США, ОСОБА_1 звернувся до суду 20 липня 2020 року, тобто через 13 років після укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів за вирахуванням комісії. Причин пропущення позовної давності, які б підлягали визнанню судом поважними, не встановлено, з огляду на що порушене право захисту не підлягає.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Отже, підставою для відмови у задоволенні зустрічного позову є сплив позовної давності.

Зміна підстави відмови у задоволенні зустрічного позову згідно частини 4 статті 376 ЦПК України є підставою для зміни мотивувальної частини рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог зустрічного позову із залишенням без змін викладеного у резолютивній частині рішення висновку суду про відмову в задоволенні зустрічного позову.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2021 року в частині первісного позову АТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення заборгованості та розподілу судових витрат не оскаржено, відповідно, в силу визначених статтею 367 ЦПК меж розгляду справи судом апеляційної інстанції законність рішення в цій частині при даному апеляційному перегляді справи не перевіряється.

Справа в провадженні суду першої інстанції з липня 2018 року, суду апеляційної інстанції з грудня 2021 року, призначалась до розгляду на 08 червня 2023 року, 29 червня 2023 року, 12 жовтня 2023 року; інформація про дату, час та місце розгляду справи доступна на сайті «Судова влада»; учасники справи мали процесуальний час для надання суду обґрунтування власних позицій. Судом апеляційної інстанції вимоги статей 128, 130 ЦПК України щодо судового виклику/повідомлення учасників процесу виконувались, порядок вручення судових повісток/повідомлень дотримувався, учасники справи правом на отримання/неотримання надісланих поштою судових повісток розпоряджалися на власний розсуд; додатково учасники справи повідомлялися документом в електронному вигляді «Судова повістка…», SMS-повідомленням «Судова повістка…» На 12 жовтня 2023 року учасники справи повідомлені, підстав для подальшого відкладення розгляду справи не встановлено.

Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Датою ухвалення призначеного у судове засідання на 12 жовтня 2023 року рішення судом апеляційної інстанції відповідно до положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2021 року в частині зустрічного позову ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», за участю третьої особи ОСОБА_2 про визнання кредитного договору частково недійсним, - змінити в його мотивувальній частині та залишити без змін в його резолютивній частині.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання.

Повний текст постанови складено 18 жовтня 2023 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді О.С.Комлева

Є.С.Сєвєрова