КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/3010/23
Провадження № 2/488/1428/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.09.2023 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої по справі судді - Чернявської Я.А.,

при секретарі судового засідання - Авдєєвій К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , тертя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання матері та додаткових витрат на матір, викликаних тяжкою хворобою,

ВСТАНОВИВ:

16.08.2023 року позивач ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Качана Романа Юрійовича звернулася в Корабельний районний суд м. Миколаєва з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , в якій просила суд щомісячно утримувати з відповідача кошти на своє утримання у розмірі 2500,00 грн.

Позов мотивований тим, що вона є інвалідом першої групи. Не працює, отримує пенсію по інвалідності в сумі 2300,00 грн., інших джерел доходів не має, тому її матеріальне становище є вкрай нужденним.

Повідомила, що має двох працездатних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Чоловік позивача, ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач зазначила, що її син, ОСОБА_3 , надає їй всю потрібну допомоги та здійснює постійний сторонній догляд за своєю матір`ю.

Однак, на даний час в силу об`єктивно існуючих обставин непереборної сили - військового стану оголошеного у Державі, у нього значно зменшилися доходи, а тому, здійснюючи постійний догляд за позивачем, останній не може надавати матері - особі з інвалідністю 1 групи додаткову матеріальну допомогу.

В той же час ОСОБА_2 - донька позивача у березні 2022 року покинула своє місце постійного проживання та поселилася у м. Славута Хмельницької області та не надає позивачу жодної матеріальної допомоги.

Позивач вказала, що ОСОБА_2 є працездатною, не має інвалідності та не має на своєму утриманні неповнолітніх дітей або інших будь-яких непрацездатних осіб, а отже має можливість допомагати щомісячно матері.

Ухвалою суду від 17.08.2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження та позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив.

Представник позивача - адвокат Качан Р.Ю. надав суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечувала.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є рідною донькою позивача ОСОБА_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим 01.11.1977 р., а також копією Свідоцтва про одруження від 21.11.1998 р. серії НОМЕР_2 .

Відповідно до наданої суду копії Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 267873, ОСОБА_1 присвоєна перша "Б" група інвалідності безстроково. За рекомендацією комісії ОСОБА_1 рекомендоване стаціонарне лікування.

Позивач ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 , виданого Пенсійним фондом України 02.08.2017 р. серії НОМЕР_4 .

Відповідно до ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватись про своїх непрацездатних батьків.

Згідно з частиною першою статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 05.09.2019 р. по справі № 212/1055/18 висловив свою правову позицію щодо застосування норми ст. 202 СК України. Так, Верховний Суд зазначив, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів.

Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви.

Згідно з ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн. у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 12, 13, 141, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , тертя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання матері та додаткових витрат на матір, викликаних тяжкою хворобою- задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_3 ) аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 16.08.2023 року і до зміни матеріального або сімейного стану сторін.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1 073,60 грн.

На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення суду в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_3 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: Я.А. Чернявська