Справа № 161/8523/23
Провадження № 2/161/2569/23
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді Пушкарчук В.П.

за участю секретаря судового засідання Швед Н.В.

представників позивача - Кондратюк А.В., Кушнікової К.М.

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовною заявою заступника керівника Луцької окружної прокуратури, яка подана в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Головного управління Держгеокадастру у Волинській області до ОСОБА_1 про стягнення шкоди в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

25.05.2023 року Заступник керівника Луцької окружної прокуратури (далі прокурор) звернувся до суду в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника ГУ Держгеокадастру у Волинській обл., 01.06.2022 року видав наказ «Про звільнення ОСОБА_2 ». Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02.09.2022 року по справі № 140/4649/22, ОСОБА_2 було поновлено на раніше займаній посаді в ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. з 02.06.2022 року, а також стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 30030 грн. Вказане судове рішення було виконане у повному обсязі та сплачено роботодавцем на користь ОСОБА_2 середнього заробітку. Крім того, судовим рішенням було встановлено факт неправомірного звільнення відповідачем працівника, чим спричинено державі шкоду. Враховуючи наведене, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 30030 грн., а також стягнути з відповідача на користь Волинської обласної прокуратури 2684 грн. судового збору.

20.06.2023 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень щодо позову останній зазначає, що судовому рішенні по справі № 140/4649/22 з вини осіб, які за час його відсутності виконували обов`язки начальника ГУ Держгеокадастру у Волинській обл., не було надано належної правової оцінки судом апеляційної інстанції. Тобто, законні інтереси раніше ввіреної йому юридичної особи відстояними не були. У свою чергу, будь-які законодавчі умови для стягнення з нього шкоди в порядку регресу відсутні, а прокурор при зверненні до суду з даним позовом вийшов за межі своєї компетенції. У задоволені позову просив відмовити.

29.06.2023 року прокурором подано відповідь на відзив на позовну заяву, яка обґрунтована наступним. Так, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції у справі № 140/4649/22 подавалася за особистим підписом ОСОБА_1 , а тому його посилання на неналежне від стояння інтересів ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. є безпідставними. Натомість, доведений факт завдання державі матеріальної шкоди шляхом неправомірного звільнення та подальшого відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу, є достатньою підставою для пред`явлення прокурором відповідного позову. Заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

У судовому засіданні представники позивача заявлені вимоги підтримали та просили позов задовольнити.

Відповідач у задоволенні позову просив відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що начальником ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. ОСОБА_1 01.06.2022 року було видано наказ № 136-к «Про звільнення ОСОБА_2 »., яким ОСОБА_2 з 01.06.2022 року звільнено з посади державного кадастрового реєстратора відділу № 1 управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Волинській обл.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02.09.2022 року у справі № 140/4649/22 було визнано протиправним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. від 01.06.2022 року № 136-к «Про звільнення ОСОБА_2 », поновлено останню на посаді державного кадастрового реєстратора відділу № 1 управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. з 02.06.2022 року та стягнуто з ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 30030 грн. з наступним відрахуванням податків і зборів.

Рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 9555 грн. допущено до негайного виконання.

Вищевказане судове рішення набрало законної сили та є чинним.

Згідно інформації ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. № 10-3-0.6-463/2-23 від 09.02.2023 року на виконання вищевказаного рішення суду, згідно платіжних доручень № 976 від 03.11.2022 року, № 977 від 03.11.2022 року, № 978 від 03.11.2022 року та № 979 від 03.11.2022 року, ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. ОСОБА_2 повністю виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 30030 грн.

Відповідно до ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Згідно п. 8 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу.

Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» (на далі Постанова № 14) застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п. 8 ст. 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.

Пунктом 6 Постанови № 14, передбачена відповідальність керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників, а також керівників структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступників, якщо шкоду заподіяно зайвими грошовими виплатами до яких відносяться, зокрема, суми заробітної плати.

Відповідно до приписів ст. 136 КЗпП України, покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням роботодавця, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. Розпорядження роботодавця, або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання роботодавцем позову до місцевого загального суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з ст. 237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Судом достовірно встановлено, що відповідальною особою ГУ Держгеокадастру у Волинській обл., яка допустила неправомірне звільнення ОСОБА_2 , а відтак завдала державі збитки внаслідок відшкодування останній середнього заробітку за час вимушеного прогулу, був ОСОБА_1 , який на той момент обіймав посаду начальника Управління.

Враховуючи наведені обставини та норми чинного на момент виникнення спірних правовідносин трудового законодавства України, суд вважає обгрунтованою регресну вимогу прокурора в інтересах ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регрусу шкоди, заподіяної незаконним звільненням працівника, в сумі, яка відповідає стягненим коштів в сумі 30030 грн.

Питання про повну матеріальну відповідальність при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, невиконанні рішення суду про поновлення працівника на роботі розглянуто у постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів».

Так, відповідно до п. 33 Постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» з метою запобігання незаконним звільненням судам слід неухильно додержуватися вимог ст. 134 (п. 8), ст. 237 КЗпП України про притягнення до участі в справі про поновлення на роботі і покладення на службову особу обов`язку відшкодувати шкоду підприємству, установі, організації, заподіяну в зв`язку з оплатою незаконно звільненому працівникові часу вимушеного прогулу. При цьому належить врахувати, що при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону.

Зазначене також узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 11.04.2018 року у справі № 161/6047/16-ц, згідно із якими посадова особа, яка винна у незаконному звільненні працівника та затриманні виконання рішення суду про поновлення на роботі, має покрити шкоду, заподіяну установі у повному розмірі сплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позову Луцької окружної прокуратури, яка подана в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Головного управління Держгеокадастру у Волинській області до ОСОБА_1 про стягнення шкоди в порядку регресу у повному обсязі.

Згідно ст. 141 ЦПК України понесені стороною позивача і документально підтверджені судові витрати у розмірі 2684 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь Волинської обласної прокуратури.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 81, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 130, 134, 136, 237 КЗпП України, ст. 1191 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву заступника керівника Луцької окружної прокуратури, яка подана в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Головного управління Держгеокадастру у Волинській області до ОСОБА_1 про стягнення шкоди в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Держгеокадастру у Волинській області матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 30030 (тридцять тисяч тридцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Волинської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні (р/р UA0004945 в Державній казначейській службі України, МФО 820172, код 02909915).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачі: Заступник керівника Луцької окружної прокуратури, адреса: 43025, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Винниченка, 13, .

Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, адреса: 03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 3, .

Головне управління держгеокадастру у Волинській області, адреса: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Винниченка, 67, .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складений 20 жовтня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинськоїобласті В.П. Пушкарчук