Справа № 930/2521/23
Провадження №2/930/711/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2023 року м.Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Войницької Т.Є.

за участі секретаря судового засідання Вакар Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ частки в натурі із майна, що є спільною частковою власністю,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ частки в натурі із майна, що є спільною частковою власністю, в якому просить, в порядку поділу спільної часткової власності виділити їй у приватну власність: прибудову літ. «а», що складається: «4-1» - кухня площею 7,0 м2, «4-2» - передпокій площею 8,7 м2, «4-3» - санвузол площею 4,6 м2, житловий будинок «А», що складається: «4-4» - кімната площею 12,7 м2 «4-5» - кімната площею 14,6 м2, господарські будівлі: «В» - сарай, «в» - погріб, «В1» - навіс, «1-2» - огорожа, загальною площею 47, 6 м2, в тому числі житловою 27,3 м2, розміщених по АДРЕСА_1 , та припинити (погасити) право спільної часткової власності на даний житловий будинок.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником 23/100 частин житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, яке було видане 19 серпня 1978 року Немирівською державною нотаріальною конторою.

У вказаній частині житлового будинку позивачка проживає фактично з 1978 року.

Співвласниками інших 77/100 частин зазначеного вище житлового будинку є разом відповідачі ОСОБА_2 (6/25), ОСОБА_3 (13/50) та ОСОБА_4 (27/100).

Вказаний вище порядок володіння спільною частковою власністю з відповідачами створює на сьогоднішній день як для позивачки, так і для них, додаткові незручності щодо: реєстрації третіх осіб у своєму житлі (необхідно отримувати дозвіл всіх співвласників будинку на реєстрацію/зняття з реєстрації), укладення відповідних договорів про комунальні послуги, оформлення субсидій, тощо.

Між позивачкою та відповідачами наразі немає згоди щодо поділу спільної часткової власності на зазначений будинок.

07 серпня 2023 року ОСОБА_1 одержала Висновок щодо технічної можливості поділу в натурі об`єкта нерухомого майна, який проведений суб`єктом господарювання - ФОП ОСОБА_5 .

Відповідно до даного Висновку їй може бути виділено із загального будинку наступні приміщення: прибудова літ. «а», що складається: «4-1» - кухня площею 7,0 м2, «4-2» - передпокій площею 8,7 м2, «4-3» - санвузол площею 4,6 м2, житловий будинок «А», що складається: «4-4» - кімната площею 12,7 м2 «4-5» - кімната площею 14,6 м2, господарські будівлі: «В» - сарай, «в» - погріб, «В1» - навіс, «1-2» - огорожа, загальною площею 47, 6 м2, в тому числі житловою 27,3 м2.

За технічними показниками вказані 23/100 частина об`єкта нерухомого майна є відокремлена, має окремий вхід і може бути виділена в натурі як окремий об`єкт нерухомого майна.

Таким чином, на думку позивачки, вона є співвласником у спільній частковій власності, має право на виділ в натурі належної їй частки у цілому житловому будинку, розміщеному по АДРЕСА_1 .

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилися, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви, в яких просили справу розглядати без їх участі, позовні вимоги визнали та не заперечували щодо їх задоволення.

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України також передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частиною 1статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 76-80 ЦПК України.

У відповідності до ч.1, ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що згідно паспорта серії НОМЕР_1 , виданого Немирівським РВ УМВС України у Вінницькій області 14.04.1998, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Сокілець Немирівського району Вінницької області, прописана за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.08.1978, посвідченого Немирівською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_1 успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_6 23/100 частин житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 .

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав від 14.07.2023 за ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності зареєстрована 23/100 частина житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 537284 ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Рішення Немирівської міської ради Вінницької області, 25 (позачергова ) сесія 5 скликання від 22.10.2009 є власником земельної ділянки площею 0,0200 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно довідки КП «Немирівське БТІ» від 22.08.2019 №726 станом на 01.01.2013 житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 (колишня адреса: АДРЕСА_1 ) зареєстрований за: 23/100 частина ОСОБА_1 , 27/100 частина ОСОБА_7 , 13/50 частина ОСОБА_3 , 6/25 частина ОСОБА_8 .

На підставі висновку ФОП ОСОБА_5 № 149 від 07 серпня 2023 р. щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, а саме: житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , за технічними показниками 23/100 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, може бути виділена в окремий об`єкт нерухомого майна.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.

Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

За змістом ч. 3 ст. 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183,358,364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику частка, якого зменшилась.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своєї частки в ньому, то здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яке відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Як роз`яснено в П.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок /зі змінами/, у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Відповідно до П.6 вищенаведеної Постанови при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом /квартиру/. Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року.

Згідно ст. 380 ЦК України, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Керуючись ст. ст.317, 321, 355, 356, 358, 364, 367 ЦК України, ст.ст.76-81, 89, 95, 247, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354, 356 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ частки в натурі із майна, що є спільною частковою власністю - задовольнити.

У порядку поділу спільної часткової власності виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у приватну власність: прибудову літ. «а», що складається: «4-1» - кухня площею 7,0 м2, «4-2» - передпокій площею 8,7 м2, «4-3» - санвузол площею 4,6 м2, житловий будинок «А», що складається: «4-4» - кімната площею 12,7 м2 «4-5» - кімната площею 14,6 м2, господарські будівлі: «В» - сарай, «в» - погріб, «В1» - навіс, «1-2» - огорожа, загальною площею 47, 6 м2, в тому числі житловою 27,3 м2, розміщених по АДРЕСА_1 , та припинити (погасити) право спільної часткової власності на даний житловий будинок.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. Є. Войницька