ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року

м. Харків

справа № 638/16047/21

провадження № 22-ц/818/1629/23

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Пилипчук Н.П. , Тичкової О.Ю.

за участю секретаря: Сізонової О.О.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Харківський національний університет радіоелектроніки

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського національного університету радіоелектроніки про виплату сум належних працівнику при звільненні, стягнення моральної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії, -

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 травня 2023 року, постановлене суддею Щепіхіною В.В.,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив зобов`язати видати йому правильно заповнену трудову книжку; стягнути гроші в сумі щомісячної оплати посади старшого викладача, з урахуванням стажу та всіх надбавок з 16 серпня 2015 по день позитивного вирішення справи в суді; включення часу з 16 серпня 2015 року по день позитивного вирішення питання в науково-педагогічний стаж; зобов`язати оплатити лист непрацездатності за період з 25.08.2015 по 01.09.2015; стягнути моральну шкоди в сумі 1000 000 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 травня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що суд першої інстанції розглянув справу з порушенням норм матеріального і процесуального права, не взяв до уваги що між сторонами були неприязні стосунки, що до нього ставились упереджено. Більш того трудова книжка була викрадена з кафедри, він неодноразово писав листи до відділу кадрів, але відповіді не отримував. Також не взято до уваги, що роботодавець зобов`язаний в день звільнення видати належним чином завірену трудову книжку, чого зроблено не було.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.367 ЦПК України- в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ним були виконані вимоги законодавства щодо отримання дублікату трудової книжки. Вимоги позивача про оплату листа непрацездатності за період з 25.08.2015 по 01.09.2015, також не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів надання такого листа відповідачу під час хвороби позивача та після його звільнення. Вимоги про стягнення середнього заробітку та стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню оскільки не встановлено порушення відповідачем прав позивача.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду, з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 22.12.2014 ОСОБА_1 звернувся до університету із заявою про працевлаштування на умовах строкового трудового договору за угодою сторін на роботу на посаді старшого викладача кафедри мовної підготовки з 15.01.2015 до 27.08.2015.

На підставі вказаної заяви згідно з наказом №20 від 19.01.2015 ОСОБА_1 прийнято на посаду та укладено строковий трудовий договір про прийняття на роботу на посаду старшого викладача кафедри мовної підготовки з 15.01.2015 по 27.08.2015 з окладом 2556 грн.. доплатами: 15% посадового окладу за науковий ступінь, 25 % посадового окладу за вчене звання та надбавкою - 30% посадового окладу за вислугу років.

27.08.2015 у зв`язку з закінченням строку дії трудового договору на підставі п.2 ст.36 КЗпП України ОСОБА_1 звільнено з посади з виплатою грошової компенсації за невикористані 42 календарні дні щорічної відпустки.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 посилався на те, що у день звільнення йому не було видано трудову книжку, хоча позивач вжив всіх заходів для її видачі.

Відповідно до п. 1.5. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 (далі - Інструкція №58), питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 (далі -Постанова №301) "Про трудові книжки працівників", цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Згідно з п.3 Постанови №301 трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, у представництвах іноземних суб`єктів господарювання, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку.

Книга обліку руху трудових книжок і вкладишів до них ведеться відділом кадрів або іншим підрозділом підприємства, який здійснює оформлення прийняття і звільнення працівників. У цій книзі реєструються всі трудові книжки, що прийняті від працівників при влаштуванні на роботу, а також трудові книжки і вкладиші до них із записом серії і номера, що видані працівникам знову. У разі одержання трудової книжки у зв`язку із звільненням працівник розписується у особистій картці і у книзі обліку (п.7.1 Інструкції №58). На період дії укладеного трудового договору трудова книжка зберігається на підприємстві та видається у разі припинення трудового договору в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

Положеннями пунктів 5.1, 5.3. Інструкції №58 передбачено, що особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов`язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом "Дублікат" в правому верхньому кутку першої сторінки. При цьому, якщо працівник до влаштування на це підприємство вже працював, то при заповненні дубліката трудової книжки в розділ "Відомості про роботу" у графу 3 спочатку вноситься запис про загальний стаж його роботи до влаштування на це підприємство, який підтверджується документами. При виписуванні трудової книжки, або вкладиша до неї, або дубліката трудової книжки власник або уповноважений ним орган стягує з працівника суму її вартості (пункт 6.1 Інструкції №58).

Згідно з копією трудової книжки, наданої позивачем, останній запис в ній зроблений 15.01.2015, а саме про прийняття на посаду старшого викладача кафедри мовної підготовки (підстава наказ №20к від 19.01.2015).

Як вбачається з копії розписки від 12.08.2015, яка підписана власноруч ОСОБА_1 , останній одержав трудову книжку для зняття ксерокопії та засвідчення її копії строком на 3 (три) дні.

Також, встановлено, що 17.08.2015 позивач звернувся до в.о. ректору ХНУРЕ з заявою про видачу дублікату трудової книжки, у зв`язку із її втратою.

На вказаній заяві міститься запис за підписом в.о. декана ФНІГ про те, що ОСОБА_1 ознайомлено з необхідністю встановлення факту втрати трудової книжки та умовами придбання нової трудової книжки для заповнення дублікату.

ОСОБА_1 звернувся до уповноваженого органу ХНУРЕ з відповідною заявою про отримання дублікату трудової книжки.

Листом від 27.08.2015 року начальником відділу кадрів ОСОБА_2 було роз`яснено необхідність надати документи, що підтверджували його загальний стаж роботи на попередніх місцях до влаштування в ХНУРЕ для отримання дублікату трудової книжки.

Доказів які б свідчили про те, що позивач виконав вимоги законодавства щодо отримання дублікату трудової книжки матеріали справи не містять.

Посилання на копію Акту неприйняття нової трудової книжки завкафедрою кафедри "Російська мова як іноземна" в 2015 році за станом на 09.09.2015, на яку посилається позивач у своїй заяві, судова колегія відхиляє, оскільки відповідно до ст. ст. 77-78 ЦПК України даний документ не можна вважати належним та допустимим доказом.

Щодо вимог позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки у видачі трудової книжки, про виплату лікарняного та стягнення моральної шкоди судова колегія зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 3 та статтею 4 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Як убачається з матеріалів справи, позивача було звільнено з посади у зв`язку з закінченням дії строку трудового договору, що підтверджується матеріалами справи.

Крім того, рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова 23.02.2016, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 04.04.2016 відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовлено.

Отже вимоги позивача щодо виплати йому сум заробітної плати за період, що охоплює час після звільнення, є необґрунтованими, доказів несплати йому під час звільнення усіх належних сум, суду не надано.

Вимоги ОСОБА_1 про зарахування в науково-педагогічний стаж часу з 16 серпня 2015 по день запису в трудовій книжці про звільнення, оскільки відсутність запису про звільнення в трудовій книжці не з вини відповідача не є приводом для зарахування цього часу в загальний трудовий стаж за відсутності на те підстав.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що вимоги позивача про оплату листа непрацездатності за період з 25.08.2015 по 01.09.2015, не підлягають задоволенню, оскільки не надано доказів надання такого листа відповідачу під час хвороби позивача та після його звільнення.

Згідно з довідкою від 02.02.2022 №04/17-93, за підписом головного бухгалтера ХНУРЕ, останній лист непрацездатності серії АВЗ 889286 (період хвороби 03.05.2015-08.05.2015) був оплачений відповідачем (платіжне доручення №1346 від 28.05.2015) в повному обсязі, в розрахунковий відділ бухгалтерії листки непрацездатності за серпень вересень 2015 року не надавалися.

Тому висновок суду про відсутність підстав для задоволення зазначених позовних вимог відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Оскільки вимога про стягнення моральної шкоди є похідною від вищезазначених вимог підстав для її задоволення не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 травня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення складено 18 жовтня 2023 року.