У Х В А Л А

"20" жовтня 2023 р. Справа153/1637/23

Провадження2/153/398/23-ц

Суддя Ямпільського районного суду Вінницької області Швець Р.В., отримавши позовну заяву ОСОБА_1 до Ямпільської міської ради Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай),

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Ямпільської міської ради Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай). Просить визнати за нею як спадкоємцем за законом право на 1/2 частину земельної ділянки померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Велика Кісниця Ямпільського району (теперішнього Могилів-Подільського району) Вінницької області ОСОБА_2 , яка належала йому відповідно до Сертифікату на право власності на земельну частку (пай), серії ВН №0161137, розміром 1,74 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 9037 гривень, виданого на підставі розпорядження Ямпільської державної адміністрації Вінницької області від 08 серпня 1997 року №1067. Вивчивши позовну заяву та додані до неї матеріали, вважаю, що позовну заяву необхідно залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Зокрема, порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано ЦПК України. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов, зокрема ст.ст. 175,177 ЦПК України.

Згідно ч.2 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. натомість, встановлення належності відповідачів й обгрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див.висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Відповідачем у вказаній справі зазначено територіальну громаду Ямпільську міську раду Вінницької області. Однак, в позовній заяві зазначено про те, що позивач ОСОБА_1 та її сестра ОСОБА_3 , успадкували після смерті батька ОСОБА_2 спадкове майно в рівних частинах, яке складається із житлового будинку з господарчими будівлями в АДРЕСА_1 , та 25.09.2004 року державний нотаріус Ямпільської державної нотаріальної контори Бешинська Г.А. видала свідоцтво про право на спадщину за законом. На момент звернення вони не знали, що батько мав право на земельну частку (пай) відповідно до Сертифікату на земельну частку (пай), серії ВН №0161137, який був втрачений.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК ( 435-15 ), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК (435-15), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (1540-06) (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК (435-15) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті батька позивача ОСОБА_2 закінчився 15 травня 1996 року, таким чином застосуванню для вирішення заявленого позивачем позову підлягають норми Цивільного кодексу України в ред.1963 року, який з 01 січня 2004 року втратив чинність, але був чинним на момент виникнення та існування спірних правових відносин.

Відповідно до ст.529 ЦК України (ред.1963 року), що діяв на момент відкриття спадщини, ОСОБА_1 та її сестра ОСОБА_3 є спадкоємцями першої черги спадкоємців за законом і мають право на успадкування майна свого батька ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.549 ЦК України (ред.1963 року), що діяв на момент відкриття спадщини, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті батька ОСОБА_2 .

Диспозитивність цивільного судочинства полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Цивільно-процесуального кодексу України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Крім цього, відповідно до п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.176 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить, зокрема, фізичним особам на праві приватної власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Як вбачається з позовної заяви, предметом позову є визнання права на нерухоме майно (земельну частку (пай)), тому ціна позову повинна бути зазначена в розмірі дійсної вартості нерухомого майна, однак, позивач взагалі не зазначив ціну позову.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України).

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку про залишення позовної заяви без руху та надання позивачеві строку для усунення наведених недоліків, які необхідно усунути шляхом подання до суду позовної заяви в новій редакції, в якій визначити статус ОСОБА_3 , яка є спадкоємцем першої черги після смерті батька ОСОБА_2 та прийняла спадщину, а також вказати ціну позову, зазначивши докази, які її підтверджують.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.175,177,185 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Ямпільської міської ради Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) - залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви 10 (десять) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У випадку невиконання вказаних вимог суду, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Швець