Номер провадження: 22-ц/813/6307/23
Справа № 522/8106/22
Головуючий у першій інстанції Бондар В.Я.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційними скаргами адвоката Згоди Олексія Олександровича, представника обслуговуючого кооперативу «Екодом-1», адвоката Заяць Константина Вікторовича, представника ОСОБА_1 ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09 травня 2023 року про зупинення провадження, постановлену під головуванням судді Бондар В.Я., повний текст ухвали складений 10 травня 2023 року, у цивільній справі за позовом обслуговуючого кооперативу «Екодом-1» до ОСОБА_1 , третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Сайленд» про визнання договору недійсним,-

в с т а н о в и в:

У липні 2022 року обслуговуючий кооператив «Екодом-1» (далі ОК «Екодом-1») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Сайленд» (далі ТОВ «Сайленд») про визнання договору недійсним.

Під час розгляду справи, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09 травня 2023 року зупинено провадження у справі за позовом ОК «Екодом-1» до ОСОБА_1 , третя особа: ТОВ «Сайленд» про визнання договору недійсним до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 757/20926/20-ц за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України, ТОВ «Сайленд», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Еко Капітал», треті особа: державний реєстратор Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничук В.О., ТОВ «Ханбер», ОК «Екодом-1» про визнання незаконними дій та часткове скасування наказу, визнання права власності.

Не погодившись з ухвалою суду, адвокат Згода О.О., представник ОК «Екодом-1» звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду та справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду, посилаючись на порушення норм процесуального права.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали порушено ч.ч. 1, 2 ст. 244 ЦПК України, оскільки ухвала про зупинення провадження була винесення після проведення судових дебатів, що не передбачено чинним законодавством.

Апелянт вважає, що висновки суду про те, що позовні вимоги у обох справах є взаємовиключні, оскільки стосуються тих самих сторін та з фактично однаковим предметом спору не відповідають обставинам та матеріалам справи.

Також, не погодившись з ухвалою суду, адвокат Заяць К.В., представник ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд незаконно зупинив провадження, оскільки позови у обох справах мають різні предмети та підстави позову, що не може бути підставою для зупинення провадження у справі. Крім того, суд не може за власної ініціативи зупинити провадження.

Відзивів на апеляційні скарги до суду не надходило.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 369 ч. 2 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга адвокат Згода О.О., представник ОК «Екодом-1» підлягає задоволенню,апеляційна скарга адвоката Заяць К.В., представника ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із неможливості розгляду цивільної справи та наявності підстав для зупинення провадження у справі, оскільки у даній справі оспорюється договір №3 від 10.03.2017, який стосується саме паркомісця №3 за будівельним адресом: АДРЕСА_1 .

Також суд вважав позовні вимоги обох справ взаємовиключними, адже наслідок визнання договору недійсним є повернення предмету договору до ОК «Екодом», тоді як відповідач ОСОБА_1 просить визнати право власності на предмет договору паркомісце за ним.

Проте, з такими висновками суду, колегія суддів погодитись не може з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини першої статті 2ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Питання зупинення провадження у справі врегульовано у Главі 8 Розділу III ЦПК України.

Зокрема, статтями 251-252 ЦПК України передбачено підстави за яких суд зобов`язаний або може зупинити провадження у справі.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Наведене дає підстави для висновку про те, що необхідність в зупиненні провадження у справі за вищеназваним пунктом виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

При цьому, між двома справами, що розглядаються, має існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній справі, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи.

Разом з цим, відповідна підстава для зупинення провадження у справі застосовується лише у разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Неможливість розгляду справи є оціночним поняттям, яке повинно ґрунтуватися на можливості ухвалення рішення тільки після підтвердження фактів, що мають преюдиційне значення для даної справи, в іншій цивільній, кримінальній, адміністративній справі.

Строки на які зупиняється провадження у справі визначені статтею 253 ЦПК України.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи, відтак суд повинен виходити з того, що тяганина при вирішенні цивільних справ вважається грубим порушенням цивільно-процесуального законодавства та є неприпустимою.

В свою чергу, у межах даного апеляційного провадження, колегія суддів вирішує виключно процесуальне питання, а саме законність ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженні у справі.

Як вбачається з матеріалів справи,ОК «Екодом-1» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ТОВ «Сайленд» про визнання договору недійсним, в якому просило визнати недійсним договір №3 про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1» від 10 березня 2017 року, підписаний між ОК «Екодом-1» від імені голови ОК «Екодом-1» Корнієнко Н.О. та ОСОБА_1 .

Предметом розгляду у справі № 757/20926/20-цза позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України, ТОВ «Сайленд», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Еко Капітал», треті особа: державний реєстратор Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничук В.О., ТОВ «Ханбер», ОК «Екодом-1», до вирішення якої зупинено провадження у даній справі є визнання незаконними дій та часткове скасування наказу, визнання права власності.

Колегія суддів вважає, що посилання суду про те, що ухвалення рішення по справі є об`єктивно неможливим до набрання законної сили рішення, що стосується тих самих сторін та з фактично однаковим предметом спору є помилковими, оскільки у даній справі вимоги позивача до відповідача стосуються договору №3 про сплату пайових внесків, та не свідчать про неможливість розгляду даної справи до вирішення іншої справи.

Також колегія суддів вважає, що посилання суду на взаємовиключність справ не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у іншій справі, оскільки, колегія суддів вважає, що суд має достатньо правових підстав для розгляду та вирішення по суті даної справи.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

При цьому визначаючи наявність підстав зупинення провадження, суд повинен врахувати, що така підстава для зупинення провадження, як неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

Виходячи зі змісту вказаної норми процесуального закону, необхідною передумовою для застосування такого виду зупинення провадження у справі мають бути обставини, що перешкоджають її розгляду по суті заявлених позовних вимог.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено.

Таким чином, зупинення провадження у справі процесуальний закон пов`язує із неможливістю розгляду справи, що розглядається, до вирішення іншої справи.

Згідно із абз. 3 п. 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2, визначаючи наявність передбачених законом підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Проте, суд першої інстанції, в порушення вимог п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, зазначивши конкретну іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження у даній справі, не проаналізував в повній мірі предмети та підстави позовів у справах і не вказав обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що наявність спору у справі № 757/20926/20-ц, може вплинути на прийняття рішення у даній справі.

Крім того, зупинивши провадження у справі, суд порушив право скаржника на розумні строки розгляду справи, тобто, право, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Безпідставне зупинення провадження у справі суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи.

Відповідно до приписів п.п.3,4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга адвоката Згоди О.О., представника ОК «Екодом-1» підлягає задоволенню, апеляційна скарга адвоката Заяць К.В., представника ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, ухвала суду скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки суд першої інстанції не в повній мірі визначився із характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню.

У відповідності до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки, судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції з передачею справи для продовження розгляду до цього ж суду, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Згоди Олексія Олександровича, представника обслуговуючого кооперативу «Екодом-1» задовольнити.

Апеляційну скаргу адвоката Заяць Константина Вікторовича, представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09 травня 2023 року скасувати, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 17 жовтня 2023 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ Є.С. Сєвєрова