Житомирський апеляційний суд
Справа №296/7938/13-ц Головуючий у 1-й інст. Адамович О. Й.
Категорія 39 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Григорусь Н.Й., Борисюка Р.М.

з участю секретаря судового засідання Нестерчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №296/7938/13 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс проперті групп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, відсотків, неустойки відповідно до договору

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 09 грудня 2013 року, ухваленого під головуванням судді Адамовича О.Й. у м. Житомира,

в с т а н о в и в:

У серпні 2013 року ПАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ТОВ «Фінанс проперті групп» звернулося до суду із названим позовом та просило стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 НОМЕР_1 , 46 грн заборгованості.

В обгрунтування позову зазначено, що 20.11.2007 між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №20/11/2007/840/АП/676-1-1, відповідно до якого боржник, строком до 19.11.2014 отримав на споживчі цілі кошти в розмірі 14090 доларів США 00 центів. Термін дії договору до повного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань. В забезпечення виконання зобов`язвнь, 20.11.2007 був укладений договір поруки з ОСОБА_5 , за умовами якого поручитель відповідає перед кредитором у тому ж об`ємі, що і позичальник, як солідарні боржники. Оскільки відповідачі не виконували зобов`язання за вказаними договорами, тому станом на 02.08.2013 утворилася заборгованість в сумі 19900,85 дол. США, що еквівалентно 159067, 46 грн. в тому числі 101327,34 грн. залишок по договору, 7240,89 грн. пеня за несвоєчасну сплату платежів, 27975,03 грн. заборгованість по відсотках, 0,00 комісія, 22524,27грн. штраф. Виходячи із наведеного, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 09 грудня 2013 року стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку Надра : 101327,34 грн. залишок боргу по кредиту; 7240,89 грн. пені; 27975,03 грн. заборгованості по відсотках; 4000грн. штрафу; судові витрати в розмірі 1590,67 грн.

Не погодившись із указаним судовим рішенням, представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Зазначає, що ОСОБА_3 не була належним чином повідомлена про розгляд справи. У договорі, який викладено на 6-ти сторінках, відсутні підписи позичальника ОСОБА_6 на 3,5,6 сторінці, а тому у неї було відсутнє волевиявлення на укладення договору. Крім того, позивачем з нею не було погоджено обсяг відповідальності за виконання зобов`язань ОСОБА_1 . Вказує, що зобов`язань щодо повернення ОСОБА_1 коштів по договору та відповідальності за ним, скаржник не приймала. Зазначає, позивачем не доведено належними та допустимими доказами солідарна відповідальність відповідачів за договором. Крім того вважає, що позивачем пропущено строки позовної давності.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 20.11.2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 14090 дол. США. Термін дії договору до повного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань (п.8.5), зі сплатою 14,3 відсотків річних, а у випадку невиконання своїх зобов`язань відповідач повинен сплачувати неустойку та відшкодовувати завдані збитки (т.1 а.с. 5-10).

20.11.2007 укладено договір поруки з ОСОБА_5 , який передбачає, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж об`ємі, що і позичальник, як солідарні боржники (п.1.2 договору поруки). Відповідальність поручителя виникає у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов`язань по кредитному договору (т.1 а.с. 11-12).

Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 02.08.2013, заборгованість становить 19900,85 дол. США, що еквівалентно 159067, 46 грн. в тому числі 101327,34 грн. залишок по договору, 7240,89 грн. пеня за несвоєчасну сплату платежів, 27975,03 грн. заборгованість по відсотках, 0,00 комісія, 22524,27грн. штраф (т.1 а.с. 24).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що з відповідачів підлягає стягненню в солідарному порядку на користь позивача 101327,34 грн. залишок боргу по кредиту, 7240,89 грн. пені за несвоєчасну сплату платежів, 27975,03 грн. заборгованості по відсотках, 4000грн. штрафу та сплачені судові витрати.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.

За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення виконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно із частинами першою та другою статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Із матеріалів справи вбачається, що Договір «Автопакет» №20/11/2007/840-АП/676 від 20.11.2007, в якому зазначено термін погашення кредиту 19.11.2014, а п. 8.5. цього договору передбачено - до повного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань. Вказаний договір підписаний як позичальником ОСОБА_1 , так і поручителем ОСОБА_2 , до того ж поручителем підписана кожна сторінка вказаного договору.

Пунктом 3.2.2 Договору передбачено, що поручитель відповідає перед Банком у тому ж об`ємі, що і Позичальник. Позичальник і Поручитель відповідають перед Банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право Банка вимагати виконання зобов`язань, вказаних у цьому договорі, повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та Поручителя разом, так і від кожного окремо.

Відповідно до п.3.2.3 Договору Відповідальність Поручителя виникає як у випадку невиконання Позичальником будь-якої частини зобов`язання так і при невиконанні Позичальником зобов`язань в цілому.

Згідно із положеннями п.7.3. вказаного Договору, сторони, керуючись ст. 259 ЦК України , дійшли згоди збільшити строк позовної давності до 10 років (а.с. 9 том 1).

Таким чином, підписавши договір Автопакет» №20/11/2007/840-АП/676 від 20.11.2007 ОСОБА_2 була обізнана і погодилась із зазначеним обсягом і умовами її відповідальності як поручителя, так і з умовами збільшеного строку позовної давності, а тому доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 в цій частині не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи.

Встановивши наявність невиконання зобов`язань позичальника та поручителя за вказаним вище кредитним договором, Банк, 20.08.2013 звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості в солідарному порядку із боржника та поручителя, тобто в межах строку дії строку позовної давності пред`явлення вимог про виконання зобов`язання за договором кредиту та поруки.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 523/3082/14-ц (провадження № 14-243цс19) зроблено висновки про те, що порука припиняється за наявності факту зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Для припинення поруки достатнім є встановлення таких змін в основному зобов`язанні. Подальше фактичне виконання зобов`язання, в тому числі фактичний строк його виконання, відмова кредитора від вимоги щодо виконання зобов`язання в зміненому обсязі, не свідчать про збереження поруки, оскільки відбулися після настання правоприпиняючого факту (збільшення обсягу відповідальності). Збільшення відповідальності може відбутися внаслідок змін забезпеченого порукою зобов`язання, які безпосередньо спрямовані на підвищення суми кредиту, процентної ставки за користування кредитом, пені тощо або на включення опосередковано обтяжливих умов відповідальності поручителя, зокрема, шляхом скорочення строку повернення кредиту.

В матеріалах справи немає відомостей на підтвердження того, що основне зобов`язання змінювалося та така зміна здійснена без згоди поручителя й призвела до збільшення обсягу його відповідальності, тому доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 щодо збільшення обсягу відповідальності поручителя не заслуговують на увагу. Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 31 травня 2023 року у справі № 426/5533/17.

Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги щодо пропуску строку позовної давності, з огляду на те, що при підписанні кредитного договору та договору поруки сторони погодили строк позовної давності 10 років.

Таким чином, встановивши невиконання зобов`язань за договором кредиту, та оскільки з позовом банк звернувся 20.08.2013, тому поручитель відповідає солідарно з позичальником за неналежне виконання останнім зобов`язань за кредитним договором, місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором із відповідачів в солідарному порядку.

Разом із тим, визначаючи складові кредитної заборгованості, які підлягають стягненню на користь банку із відповідачів, місцевий суд не звернув увагу на таке.

Звертаючись із позовом, Банк просив стягнути суму заборгованості станом на 02.08.2013 в сумі 19900,85 дол. США, що еквівалентно 159067, 46 грн. в тому числі 101327,34 грн. залишок по договору, 7240,89 грн. пеня за несвоєчасну сплату платежів, 27975,03 грн. заборгованість по відсотках, 0,00 комісія, 22524,27грн. штраф.

Вирішуючи спір, суд дійшов висновку, що відповідачі в односторонньому порядку не виконували умов кредитного договору, а тому позов є обгрунтованим. Проте, виходячи з принципів цивільного права таких як розумність та справедливість, беручи до уваги відсутність прямих збитків у позивача через порушення відповідачем своїх зобов`язань, суд вважав за можливе застосувати положення ч. 1 ст. 551 ЦПК України та зменшити суму штрафу з 22524,27грн до 4000грн. Враховуючи вищевикладені обставини, з відповідачів суд стягнув в солідарному порядку на користь позивача 101327,34 грн. залишок боргу по кредиту, 7240,89 грн. пені за несвоєчасну сплату платежів, 27975,03 грн. заборгованості по відсотках, 4000грн. штрафу та сплачені судові витрати.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами кредитного договору, а саме 2.2.3 передбачено нарахування пені та штрафу.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 278/2615/15-ц.

Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 01.06.2021 по справі № № 910/12876/19 вказала, що одночасне стягнення штрафу за прострочення виконання зобов`язання та штрафу за прострочення виконання зобов`язання є подвійним стягненням штрафу за несвоєчасне виконання зобов`язання, що не узгоджується з приписами статті 61 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути двічі притягнутий до відповідальності одного виду.

Отже, законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Тому, колегія суддів вважає, що, стягнувши штраф, у задоволенні стягнення суми пені в розмірі 7240,89 грн, слід відмовити, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.

Доводи в апеляційній скарзі про неналежне повідомлення скаржника про час та місце розгляду справи, не отримання нею копії заочного рішення по справі не мають вирішального значення, оскільки ці питання уже з`ясовано, про що свідчать попередні процесуальні документи, і ОСОБА_7 допущено до правосуддя.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги Банка задоволені частково (на 84%), тому на користь позивача із відповідачів підлягає стягненню судовий збір в сумі 1268, 12 грн. Таким чином рішення місцевого суду в частині стягнення судового збору слід змінити, зменшивши суму з 1590, 67 грн до 1268,12 грн.

В решті рішення суду залишається без змін.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 також задоволено частково (на 5%), а тому із ПАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ТОВ «Фінанс проперті групп» на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в сумі 119,30 грн.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись ст. ст. 258, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 09 грудня 2013 року в частині стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс проперті групп», пені в сумі 7 240, 89 грн скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 09 грудня 2013 року в частині стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс проперті групп», змінити, зменшивши суму судового збору з 1590, 67 грн до 1268,12 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс проперті групп» на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 119, 30 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 20.10.2023.

Головуючий Судді: