Справа № 638/2458/23
Провадження № 2/638/2557/23
РІШЕННЯ

Іменем України

16 жовтня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого Агапова Р.О.,

за участю секретаря Павлова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду міста Харкова у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, -

встановив:

КП «Харківські теплові мережі» звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання у сумі 192 450,17грн., у тому числі:

- 42 735,44грн. вартості спожитої теплової енергії на потреби опалення без укладення договору за період з 01.11.2020 по 31.12.2021;

148 030,51грн. вартості спожитої теплової енергії за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2021 по 31.01.2023;

747,84грн. абонентського обслуговування;

936,38грн. внутрішньобудинкового обслуговування.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідачу на підставі рішення суду по справі №638/14064/15-ц від 31.01.2017 належить частина приміщень по АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , з централізованою системою теплопостачання.

Відповідач безпідставно отримує теплову енергію за рахунок позивача, яку позивач подає у централізовану систему опалення житлового будинку, де розташовані приміщення відповідачів.

Постачання теплової енергії у житловий фонд на потреби опалення здійснюється на підставі розпоряджень місцевих органів влади про початок та закінчення опалювального сезону, а на потреби гарячого водопостачання - протягом року.

04.12.2019 року представниками КП "Харківські теплові мережі" складено акти обстеження, згідно яких встановлено, що система теплопостачання єдина із системою теплопостачання житлового будинку, в який вбудовано нежитлове приміщення споживача теплової енергії, а також предписано укласти договір купівлі-продажу теплової енергії, що проігноровано відповідачами.

За період користування тепловою енергією з 01.11.2020 по 31.01.2023 року, відповідачем спожито теплової енергії на суму 190 765,95грн.

30.12.2021 представниками виконавця складено акт обстеження системи теплопостачання, відповідно до кого встановлено, що приміщення використовуються як офіси.

Вказує, що у зв`язку з тим, що приміщення відповідача, не обладнані пристроями обліку теплової енергії, розрахунок спожитої теплової енергії зроблено згідно з Нормами та вказівками по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні.

Також зазначає, що 31.10.2021 в мережі інтернет було розміщено індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії. Зазначений договір є публічним договором приєднання, який набрав чинності з 01.12.2021. Таким чином, з 01.12.2021 по приміщенню за адресою: АДРЕСА_3 , укладений індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії.

Так, за період з 01.12.2021 по 31.01.2023 вартість несплаченої теплової енергії за вказаним нежитловим приміщенням складає 148 030,51грн.

Відповідач через канцелярію суду надав пояснення, в яких позов не визнав з посиланням на наступне.

1. Матеріали справи містять інформаційні довідки з Державного реєстру прав, згідно яких квартири належать ОСОБА_2 .

2. Позивачем не доведено, що у період, за який стягується заборгованість, власником квартири був позивач.

3. Розрахунок заборгованості є неналежним доказом оскільки не містить інформацію про те, за яку саме квартиру здійснено нарахування. Вказано лише адресу АДРЕСА_3 .

4. Матеріали справи не містять належних доказів про використання квартир у якості офісів у період за який стягується заборгованість. Єдиним документом, яким позивач обґрунтовує своє твердження про використання квартир у якості офісів є Акт обстеження системи теплопостачання від №173/5006 від 30.12.2021р.

Відповідач вказує, що вказаний акт не може бути враховано в якості доказу використання квартир не за цільовим призначенням, оскільки він не містить інформації про зміну цільового призначення квартир у визначеному законом порядку. Крім того, акт складено 30.12.2021р., а заборгованість нараховується за тарифами для юридичних осіб з 01.11.2020р., тобто за рік до складання акту.

Отже за період з 01.11.2020р. по 30.12.2021р. позивачем не надано доказів використання квартир у якості офісів.

Один єдиний акт огляду системи теплопостачання не може бути підтвердженням використання квартир у якості офісів протягом певного періоду часу, в тому числі й після 30.12.2021р. Для належного підтвердження акти повинні складатися регулярно, перший акт може підтверджувати настання певних обставин, а наступні акти мають фіксувати, що зафіксована першим актом обставина не змінилася. Оскільки вартість послуг з теплопостачання нараховується щомісяця, то й вищевказані акти повинні складатися щомісяця.

Також позивач зазначає, що акт огляду системи теплопостачання по своїй правовій природі не є документом, який фіксує або встановлює факти цільового або нецільового використання приміщень житлового фонду (квартир), такий акт передбачає фіксування стану системи теплопостачання і не більше. Про вказане свідчить форма самого акту. Зокрема в розділі «Схема підключення теплопостачання до теплових мереж КП «ХТМ» має бути відображена така схема, а не письмові пояснення щодо цільового Використання квартир.

Акт обстеження системи теплопостачання від №173/5006 від 30.12.2021р. складений лише за участі представників позивача, без залучення балансоутримувача та без залучення власника квартир. За таких умов представники позивача внесли до акту недостовірні дані. Такий акт має бути оцінений критично оскільки складений в односторонньому порядку зацікавленою особою. Позивачем не надано доказів повідомлення відповідача або балансоутримувача про дату та про необхідність участі в проведенні огляду.

Також вказує, що квартири не є комерційною нерухомістю, їх не внесено до статутних капіталів юридичних осіб, власниками квартир не є юридичні особи або фізичні особи-підприємці, квартири не виводилися з житлового фонду.

У судовому засіданні 21.08.2023 оголошувалась перерва до 06.09.2023.

На вимогу суду, 24.08.2023 позивач надав письмові пояснення, у яких зазначив, що відповідачу плата за послуги з теплопостачання нарахована на площі приміщень.

Також, у судовому засіданні 03.10.2023 оголошувалась перерва до 16.10.2023.

Позивач у судовому засіданні 16.10.2023 позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Також пояснила, що нарахування за грудень 2021 без укладання договору здійснені з 20.11.2021 по 20.12.2021, у той час як нарахування за грудень 2021 за індивідуальним договором здійснені з 20.12.2021 по 20.01.2022.

В судове засідання 16.10.2023 представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся завчасно та належним чином, причин неявки до суду не повідомив. До канцелярії суду надав письмові пояснення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Відповідно до рішення Апеляційного суду Харківської області від 31.01.2017 року, залишеного без змін постановою Верховного Суду від 10.07.2019 року, відповідачу ОСОБА_2 належить 1/2 частина наступних приміщень: квартира АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 .

Житлові приміщення, розташовані у АДРЕСА_1 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_7 , обладнано централізованою системою теплопостачання, яке здійснює КП "Харківські теплові мережі".

Актом переддоговірного обстеження від 03.06.2015 встановлено, що квартири АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , обладнані системою опалення, яка є єдиною із системою опалення будинку.

Як свідчать акти про підключення та відключення опалення в житловому будинку по АДРЕСА_3 , № 173/26944 від 07.11.2020 року; № 173/28877 від 12.04.2021, № 173/32380 від 30.10.2022 року, № 173/30378 від 27.10.2022 року, які складені представниками позивача та представниками житлово-експлуатаційної організації, вказаний будинок підключався до центрального опалення та відповідно відключався в неопалювальний період, а отже, і зазначені приміщення також були підключені до центрального опалення.

Відповідач отримує теплову енергію за рахунок позивача, яку позивач подає у централізовану систему опалення житлового будинку, де розташовані приміщення відповідачів. Претензій щодо якості наданих послуг відповідачем не заявлено.

Актом обстеження системи теплоспоживання об`єкту № 173/5006 від 30.12.2021 встановлено наступне:

« ОСОБА_1 займає кв. АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_8 згідно бази «жителі» КП «ХТМ».

ОСОБА_2 є власником кв. АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_7 згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На вводі системи опалення ж/будинку встановлений прилад обліку теплової енергії.

Загальна площа кв.№11 74,5кв.м. Приміщення використовується як офіс, вхід з 1 під`їзду.

Загальна площа кв.№12 160,7кв.м.. Приміщення використовується як офіс, вхід з 1 під`їзду.

Загальна площа кв.№24 50,9 кв.м. Приміщення використовується як офіс, вхід з 3го під`їзду.

Система опалення приміщень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є єдиною і невід`ємною частиною системи опалення ж/будинку.

МОП 3 під. Кв.24-26 відсутні опалювальні прилади і трубопроводи внутрішньодомової системи опалення.

Централізоване гаряче водопостачання у приміщеннях відсутнє, не передбачено проектом ж/будинку.

Споживачі користуються тепловою енергією без договору та без оплати».

За період користування тепловою енергією у вказаних приміщеннях з 01.11.2020 по 31.12.2021 позивач має заборгованість вартості спожитої теплової енергії на потреби опалення без укладення договору у розмірі 42 735,44грн., та за період з 01.12.2021 по 31.01.2023 позивач має заборгованість за спожиту теплову енергію за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії в розмірі 148 030,51грн., а також 747,84грн. боргу за абонентського обслуговування та 936,38грн. за внутрішньобудинкового обслуговування.

У зв`язку з тим, що приміщення відповідачів, не обладнані пристроями обліку теплової енергії, розрахунок спожитої теплової енергії зроблений згідно з нормативним документом Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько - побутові потреби в Україні КТМ 204 України 244-94 з урахуванням теплового навантаження.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальнихпослуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачами, виконавцями або виробниками послуг.

Аналіз змісту та підстав поданого позову свідчить про те, що спір між сторонами виник щодо виконання умов договору про надання послуг постачання теплової енергії .

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року N 1875-IV, який діяв на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до пп. 5 п. 45 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830, споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, та вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором.

Згідно зі ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст.20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Законом України «Про теплопостачання» визначено, що теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198, визначено споживача теплової енергії, як фізичну особу, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридичну особу, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі оплачував послуги з теплопостачання, у зв`язку з чим за ним утворився борг.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Відповідно до ст. ст.150,156,162 ЖК України власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім`ї також зобов`язані утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами.

Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

З довідки, наданої представником позивача у якості додатку до відповіді на відзив, вбачається, що плата за вартість теплової енергії відповідачу нараховувалась із розрахунку площі приміщень, належних ОСОБА_3 на праві власності.

Факт належності відповідачу права власності на 1/2 частина квартир АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 останнім належними та допустимими доказами не спростовано.

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір відшкодовується за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 625, 629 ЦК України, ст.ст.12,13, 141, 263,264,265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення 192 450,17грн. задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, ) 42 735,44грн. вартості спожитої теплової енергії на потреби опалення без укладення договору за період з 01.11.2020 по 31.12.2021; 148 030,51грн. вартості спожитої теплової енергії за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2021 по 31.01.2023; 747,84грн. абонентського обслуговування; 936,38грн. внутрішньобудинкового обслуговування.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, ) 2 684,00грн. на відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.О. Агапов