Справа № 661/3005/20
Головуючий у суді першої інстанції: Мерзлий Л.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року Київським апеляційним судом в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Каплунової Валерії Валеріївни, подану в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 червня 2023 року, ухвалене у складі судді Мерзлого Л.В., у справі №661/3005/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів,-

УСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів. Зазначав, що у період з 17 липня 2017 року по 27 серпня 2019 року ним було перераховано грошові кошти на користь ОСОБА_2 на загальну суму 416 075,00 грн. Зазначені кошти перераховувалися ним без укладення будь-якого договору між сторонами на прохання ОСОБА_2 , з якою у нього були приятельські відносини, пов`язані з веденням спільних бізнес-проектів. Вказані суми відповідач обіцяла з часом повернути. Проте, на момент подання цієї позовної заяви, відповідачка кошти не повернула. Оскільки, між сторонами не було жодних відносин зобов`язально-правового характеру щодо перерахованих в період з 17 липня 2017 року по 27 серпня 2019 року коштів, то такі кошти є безпідставно набутими. З урахуванням викладеного, позивач ОСОБА_1 просив стягнути ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 419 075,00 грн.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 22 червня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, адвокат Каплунова В.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу. Просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення,яким позов задовольнити в повному обсязі. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що між позивачем та відповідачем не виникло жодних відносин зобов`язально-правового характеру щодо грошових коштів, перерахованих за період з 17 липня 2017 року по 27 серпня 2019 року в розмірі 419 075,00 грн. Вказані кошти були отримані ОСОБА_2 без достатньої на те правової підстави, у зв`язку із чим у неї виник обов`язок щодо повернення таких коштів. При цьому ОСОБА_2 не було доведено існування договірних відносин між нею та позивачем, на які вона посилалася заперечуючи проти задоволення даного позову.

В судове засідання сторони не з`явилися про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, адвокат Каплунова В.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні у Вищому антикорупційному суді по кримінальній справі, розгляд якої мав відбутись в період з 13:00 год. по 15:00 год. 17 жовтня 2023 року. На підтвердження вказаної обставини адвокат Каплунова В.В. надала роздруківку з офіційного сайту «Судова влата», зі змісту якої не вбачається, що розгляд справи призначено 17 жовтня 2023 року в період з 13:00 год. по 15:00 год., а відтак, викладені в клопотанні обставини не підтвердженні належними та допустимими доказами. Враховуючи викладене, колегія суддів відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за відсутності осіб, що не з`явилися в судове засідання.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у період з 17 липня 2017 року по 27 серпня 2019 року перераховував кошти через додаток Приват24 АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_2 у загальному розмірі 419 075,00 грн., без зазначення будь-якої підстави такого переказу в призначенні платежу, що підтверджується довідкою АТ «ПриватБанк» №U1S51C84RCA9DHP1 від 19 травня 2020 року (а.с. 4-7). Факт перерахування коштів у визначеній сумі на її рахунок відповідачка також не заперечувала.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів з ОСОБА_2 . Ухвалюючи рішення, суд виходив з недоведеності позивачем ОСОБА_1 безпідставного набуття відповідачкою коштів за його рахунок.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорення.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України, зокрема ст. 1212 ЦК України.

Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно ст. 1212 ЦК України передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19), від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19 (провадження № 14-175цс21)).

Предметом регулювання Глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18)).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

У той же час сама лише наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для віднесення до договірних будь-яких правовідносин, що виникають між цими особами. Для визнання відповідних зобов`язань між сторонами договірними необхідним є встановлення факту їх виникнення саме на підставі умов та на виконання відповідного договору. Сплата однією стороною грошових коштів другій стороні поза межами платежів, передбачених договором чи договорами, зокрема переплата понад визначену в договорі (договорах) суму, не може бути визнана такою, що здійснена на підставі відповідного договору.

Аналогічний висновок міститься у пункті 43 постанови Верховного Суду від 20 грудня 2018 року у справі № 920/169/18.

Відповідно до статті 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Для застосування зазначеної норми необхідно, по-перше, щоб одна особа набула (зберегла) майно за рахунок іншої. Збільшення або збереження в попередньому розмірі майна однієї сторони є результатом відповідного зменшення майна у іншої сторони. По-друге, необхідно, щоб набуття майна однією особою за рахунок іншої відбулося без достатньої правової підстави, передбаченої законом або угодою. Безпідставно набуте майно повертається тому, за рахунок кого було набуте.

Вирішуючи питання про застосування/незастосування статей 1212, 1213 ЦК України, суд має встановити, зокрема, наявність/відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за результатами дослідження на підставі належних та допустимих доказів у справі, та встановити безпосередньо сам факт набуття або збереження майна відповідачем за рахунок позивача.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 24 листопада 2021 року у справі № 658/2337/20 (провадження № 61-14339св21).

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як було встановлено та не спростовувалося сторонами, у період з 17 липня 2017 року по 27 серпня 2019 року ОСОБА_1 перерахував на рахунок ОСОБА_2 грошові кошти в загальному розмірі 419 075,00 грн., без зазначення будь-якої підстави такого переказу в призначенні платежу (а.с. 4-7).

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначав, що він перераховував вказані кошти без укладення будь-якого договору на прохання ОСОБА_2 , з якою у нього були приятельські відносини, а остання обіцяла з часом повернути вказані кошти.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 не спростовувала отримання від позивача коштів у сумі 419 075,00 грн., натомість, посилалася на те, що вказані кошти були перераховані позивачем в рахунок виконання договору позики, укладеного позивачем в усній формі із її чоловіком.

Разом з тим, ОСОБА_2 не було надано суду жодних доказів на підтвердження викладених обставин щодо того, що вказані кошти були перераховані позивачем на виконання ним зобов`язань щодо повернення коштів за договором позики, укладеним із її чоловіком, або ж наявності інших підстав для отримання коштів. Між сторонами були відсутні договірні зобов`язання.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 коштів в сумі 419 075,00 грн. як безпідставно набутих.

Враховуючи викладене, рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 червня 2023 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі та стягнення з ОСОБА_2 коштів в сумі 419 075,00 грн. як безпідставно набутих.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 4 160,75 грн. судового збору, сплаченого позивачем за розгляд справи в суді першої інстанції, та 6 241,12 грн. судового збору, сплаченого за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, а всього 10 401,87 грн.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Каплунової Валерії Валеріївни, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 416 075,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 401,87 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 20 жовтня 2023 року.

Суддя-доповідач

Судді