КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/400/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7145/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

суддя-доповідач Слюсар Т.А.

суддів: Білич І.М., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Шаламай Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами адвоката Каченюка Олега Ігоровича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 лютого 2023 року та додаткове рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15 лютого 2023 року у складі судді Галаган В.І.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2023 року позивач звернувся у суд із з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позов обґрунтовано тим, що 22.05.2022 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Кіа», д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті вул. Володимирської - вул. Л. Толстого, в м. Києві, в порушення вимог п. 13.1 ПДР України не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Хонда», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів та завдання збитків.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.06.2022 у справі № 752/61/84/22 відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ««Кіа», д.н.з. НОМЕР_1 , була забезпечена ТзДВ СК «Альфа-Гарант», згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 208272622 від 23.02.2022.

22.08.2022 ТзДВ СК «Альфа-Гарант» задоволено заяву позивача та виплачено суму страхового відшкодування у розмірі 25 000 грн.

Позивачем здійснено ремонт транспортного засобу «Хонда», д.н.з. НОМЕР_2 , на загальну суму 98 026 грн.

Таким чином, відповідачем підлягає до відшкодування на користь позивача різниця між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та отриманим страховим відшкодуванням (98 026 грн - 25 000 грн) у розмірі 73 026 грн, що є предметом позовних вимог.

З огляду на вищевикладені обставини позивачка вважає, що неправомірними діями відповідача ОСОБА_1 їй завдано моральної шкоди, вираженої у фізичних стражданнях, яких позивач зазнала у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу позивача, що є постраждалим від зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, тому позивач оцінює завдану їй моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 09 лютого 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та отриманим страховим відшкодуванням у розмірі 73 026 грн, моральну шкоду у розмірі 3 000 грн судовий збір у розмірі 811 грн 04 коп., а всього на загальну суму 76 837 грн 04 коп.

Додатковим рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15 лютого 2023 року заяву адвоката Карандюк Ю.О. в інтересах ОСОБА_2 про розподіл судових витрат на правничу допомогу задоволено. Доповнено рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 лютого 2023 року та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 8 500 грн.

В апеляційній скарзі адвокат Каченюк О.І. в інтересах ОСОБА_1 , просить рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 лютого 2023 року скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вказано, що апелянт не погоджується із сумою, заявленою до стягнення, оскільки позивачкою не надано документів, на підставі яких страховик виплатив лише 25 000 грн, при тому, що її витрати склали 98 026 грн.

Зазначено, що позивачем не доведено, що страховик законно сплатив саме 25 000 грн. І не подано доказів в обґрунтування заявленої різниці.

Також вказано, що оскільки позивач не звертався із позовом до страховика, а сума відшкодування підпадає під ліміт відшкодування, яке має сплатити страховки, то позовні вимоги до винуватця ДТП є необґрунтованими, а сума заявленої вимоги є завищеною.

Крім того, щодо моральної шкоди, апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б вказували на завдання позивачу моральної шкоди, підтвердження такої шкоди та, зокрема, нанесення такої шкоди саме діями відповідача.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення адвокат Каченюк О.І. в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить додаткове рішення скасувати, ухвалити нове, яким в задоволенні заяви про розподіл судових витрат на правничу допомогу відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позовні вимоги задоволено частково, а судові витрати в повному обсязі і таке застосування закону є протиправним та не відповідає положенням ст. 141 ЦПК України.

Зазначає, що був позбавлений можливості подати заяву про зменшення витрат на правничу допомогу, оскільки не отримував позовну заяву. Тим не менш, представник відповідача 08.02.2023 подала заяву про ознайомленням зі справою, проте вже 09.02.2023 судом ухвалено рішення по справі.

Також вказано, що вартість послуг на професійну правничу допомогу є недоведеною та завищеною, зважаючи на невелику складність справи, спрощений порядок розгляду, витрачений час та не співрозмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг, а також з огляду на саму суть підготовлених представником позивачки документів, які містять вкрай малий обсяг саме правничої допомоги.

Щодо сплати судового збору скаржник вказує, що даною апеляційною скаргою оскаржується лише розподіл судових витрат, а саме їх розмір. Законом України «Про судовий збір» встановлено вичерпний переліку об`єктів справляння судового збору. Оскільки вказаним законом прямо не передбачено, що за оскарження рішення суду, що стосується розподілу судових витрат, має бути сплачено судовий збір, то не має підстав зобов`язувати сторін сплачувати додаткові кошти.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Карандюк Ю.О. в інтересах ОСОБА_2 вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, необґрунтованими, що не відповідають нормам чинного законодавства та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 лютого 2023 року без змін.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30.05.2023 по справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої за матеріалами даної цивільної справи доручено Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

З висновку експерта № СЕ-19/111-23/29374-АВ від 18.08.2023 убачається, що ринкова вартість транспортного засобу HONDA JAZZ, державний номерний знак НОМЕР_2 в неушкодженому виді (до дорожньо-транспортної пригоди) та на дату дорожньо-транспортної пригоди - 22 травня 2022 року становила 244 615 грн 06 коп.

Ринкова вартість транспортного засобу HONDA JAZZ, державний номерний знак НОМЕР_2 у пошкодженому стані (після дорожньо-транспортної пригоди) на дату дорожньо-транспортної пригоди - 22 травня 2022 року становила 206 593 грн 78 коп.

Вартість матеріального збитку була завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди власнику транспортного засобу HONDAJAZZ, державний номерний знак НОМЕР_2 станом на дату дорожньо-транспортної пригоди- 22 травня 2022 року складає 38 021 грн 28 коп.

Колегія суддів, заслухавши адвоката Каченюка О.І. в Кострицького О.М., який просив задовольнити апеляційну скаргу, адвокат Карандюк Ю.О. в інтересах ОСОБА_2 , яка просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає частковому задоволенню.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час якого, судом повідомлялися у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд справи за їх відсутності.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як убачається зі справи, 22 травня 2022 року о 15:03 ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом "KIA", д.н.з. НОМЕР_1 , в місті Києві на перехресті вул. Володимирської та вул. Льва Толстого, в порушення вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом "Хонда", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.06.2022 у справі № 752/6184/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн (а.с. 9 т.1).

З рахунку на оплату № MRD-8993-833816 від 06.07.2022, складеного ТОВ "Автопарк Сервіс" та квитанції до прибуткового касового ордера № 42 від 06.07.2022 убачається, що ОСОБА_2 сплачено за ремонт транспортного засобу "Хонда", д.н.з. НОМЕР_2 , на загальну суму 98 026 грн (а.с. 30,31 т.1).

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля " "Кіа", д.н.з. НОМЕР_1 , була забезпечена ТзДВ СК "Альфа-Гарант", згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 208272622 від 23.02.2022 (а.с. 96 т.1).

На підставі вказаного полісу задоволено заяву ОСОБА_2 та 22.08.2022 ТзДВ СК "Альфа-Гарант" виплачено суму страхового відшкодування у розмірі 25 000 грн, що підтверджено випискою АТ КБ "ПриватБанк" по рахунку ОСОБА_2 від 19.09.2022 (а.с. 34 т.1).

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в частині вимог про страхове відшкодування, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що винна особа зобов`язана частково відшкодувати потерпілій особі шкоду, завдану внаслідок пошкодження належного їй транспортного засобу, проте з визначеною судом сумою відшкодування колегія суддів не погоджується з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» (далі - Закон № 85/96-ВР) передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону № 85/96-ВР. До них згідно з пунктом 9 частини першої вказаної статті віднесено страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує ЗаконУкраїни «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961 IV).

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц зробила висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Питання страхування відповідальності власників транспортних засобів регулюється не тільки національним законодавством, а й міжнародними нормами, і Україна як держава, яка прагне вступу в Європейський союз, в Угоді про асоціацію України з ЄС зобов`язалась здійснити заходи до підвищення гарантій забезпечення прав потерпілих від ДТП відповідно до Директиви 2009/103/ЄС щодо страхування цивільної відповідальності по відношенню до використання автотранспортних засобів та забезпечення виконання зобов`язань щодо страхування такої відповідальності.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).

Водночас в Законі наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто Закон як спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоду не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Тобто положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика.

При цьому, слід мати на увазі, що відповідно до положень статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Цивільний кодекс України також передбачає, що особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї, і особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частини друга та четверта статті 14 ЦК України).

Положення зазначених норм права свідчить про зобов`язання учасників цивільних правовідносин діяти в межах закону, не порушуючи права інших осіб у спосіб передбачений законом, добросовісно здійснюючи свої права та обов`язки.

Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17.

Відповідно вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Визнаючи доведеним розмір матеріальної шкоди, у сумі 73 026 грн, що підлягає стягненню з відповідача, як різниця між розміром заподіяної шкоди і страховим відшкодуванням, суд першої інстанції поклав у основу рахунок на оплату № MRD-8993-833816 від 06.07.2022, складеного ТОВ "Автопарк Сервіс" за яким ОСОБА_2 сплачено за ремонт транспортного засобу "Хонда", д.н.з. НОМЕР_2 98 026 грн.

Між тим, вирішуючи спір, районний суд залишив поза увагою положення закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якими регламентовано порядок та умови виплати страхового відшкодування, а також правові висновки, викладені ВП ВС у подібних правовідносинах.

Так, згідно даних долученого до справи полісу № 208272622 ОСОБА_1 , як власник автомобіля «Кіа», д.н.з. НОМЕР_1 , застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ТзДВ СК «Альфа-Гарант», відповідно до якого розмір франшизи становить 2500 грн, а страхова сума на одного потерпілого - 130 000 грн (а.с.96).

Отже, страхова сума, зазначена у страховому полісі, становить 130 000 грн на одного потерпілого й заявлена позивачкою сума відшкодування повністю охоплюється зазначеним розміром, що залишилося поза належного урахування районним судом під час вирішення спору.

Та обставина, що страховою компанією позивачці виплачено лише 25 000 грн по даній справі правового значення не має, остільки за таких обставин обов`язок по відшкодуванню шкоди, завданої забезпеченим транспортним засобом, не може бути повністю покладено з урахуванням заявлених вимог, на страхувальника.

Окрім цього, вирішуючи спір у спрощеному порядку без виклику сторін, районний суд припустився неповного з`ясування дійсних обставин справи.

Так, під час апеляційного провадження третьою особою ТДВ СК «Альфа-Гарант» до справи було долучено угоду від 17.08.2022, укладену між страховою компанією та ОСОБА_2 , відповідно до змісту якої сторонами було погоджено суму страхового відшкодування за вирахуванням франшизи, що підлягає до сплати позивачці, в сумі 25 000 грн (а.с. 184-186 т.1).

Під час апеляційного провадження справи за клопотанням представника відповідача, з урахуванням оспорення ним вартості ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженого за наслідками ДТП належного позивачці транспортного засобу по справі було призначено судову авто товарознавчу експертизу.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/111-23/29374-АВ від 18.08.2023 за результатами проведеної судової авто товарознавчої експертизи, складеного Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, ринкова вартість транспортного засобу HONDA JAZZ, державний номерний знак НОМЕР_2 в неушкодженому виді (до дорожньо-транспортної пригоди) та на дату дорожньо-транспортної пригоди - 22 травня 2022 року становила 244 615 грн 06 коп. Ринкова вартість транспортного засобу HONDA JAZZ, державний номерний знак НОМЕР_2 у пошкодженому стані (після дорожньо-транспортної пригоди) на дату дорожньо-транспортної пригоди - 22 травня 2022 року становила 206 593 грн 78 коп. Вартість матеріального збитку була завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди власнику транспортного засобу HONDA JAZZ, державний номерний знак НОМЕР_2 станом на дату дорожньо-транспортної пригоди - 22 травня 2022 року складає 38 021 грн 28 коп. За змістом висновку, коефіцієнт фізичного зносу автомобіля становить 21 808 грн 82 коп. (а.с. 19-37 т.2).

Отже, матеріалами проведеної по справі експертизи встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача в результаті пошкодження при ДТП станом на 22.05.2022 фактично складає 59 830 грн 10 коп., що є значно меншою від суми ремонту, що значиться в рахунку на оплату № MRD-8993-833816 від 06.07.2022, складеного ТОВ "Автопарк Сервіс" в розмірі 98 026 грн.

При цьому, колегія суддів враховує, що висновок експертизи складено висококваліфікованим спеціалістом, який має кваліфікацію судового експерта з правом проведення судової авто товарознавчої експертизи за експертною спеціальністю 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу», що має стаж експертної роботи та якого попереджено про кримінальні відповідальність (а.с. 19 т.2).

Вказаним висновком також визначено вартість відновлювального ремонту автомобіля HONDA JAZZ, д.н.з. НОМЕР_2 станом на дату ДТП - 22 травня 2022 року, що складає 38 021 грн 28 коп. (а.с. 19-37 т.2).

Отже враховуючи, що вартість матеріального збитку, що була завдана внаслідок ДТП складає 59 830 грн 10 коп., а з урахуванням коефіцієнту фізичного знову - 38 021 грн 28 коп., тобто фізичний знос буде становити 21 808 грн 82 коп. (59 830,10 - 38 021,28).

Окрім цього, судом встановлено, що страхове відшкодування було виплачено без урахування франшизи - 2 500 грн.

Таким чином, з урахуванням положень ст.ст.32,36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальник - ОСОБА_1 повинен сплатити позивачці матеріальну шкоду в сумі 24 308 грн 82 коп. (2 500 + 21 808,82).

З огляду на викладені обставини, та матеріали справи, у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав до зміни рішення районного суду в частині встановленої суми шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 з 73 026 грн до 24 308 грн 82 коп.

Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованим стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди в розмірі 3 000 грн.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Ухвалюючи рішення районний суд виходив з того, що позивачкою доведений факт наявності моральної шкоди, що завдана їй протиправними діями відповідача щодо здійснення дорожньо-транспортної пригоди, наслідком чого є пошкодження її транспортного засобу, та яка пов`язана з розладом нормального життя, нервової напруги та переживань, витрати часу на відновлення порушеного права, суд дійшов висновку, що в розрізі даного спору відповідачем має бути відшкодовано на користь позивачки моральну шкоду в розмірі 3 000 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає що визначена суму буде належною та достатньою для її покриття.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків викладених районним судом, а тому рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру моральної шкоди - 3 000 грн підлягає залишенню без змін.

Відповідно до вимог ч. 13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За наведених підстав, відповідно до положень ч. 13 ст. 141 ЦПК України, підлягає зменшенню сума судового збору, яка підлягала стягненню з відповідача з 811 грн 04 коп. до 330 грн 70 коп.

При цьому підлягає стягненню з ОСОБА_2 й судовий збір за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 , який з урахуванням зменшення суми матеріального відшкодування становить 827 грн 26 коп.

Пропорційно до задоволеної суми відшкодування підлягає стягненню з позивачки на користь відповідача й витрати понесені останнім на експертне дослідження в розмірі 6 118 грн 40 коп.

Що стосується оскаржуваного адвокатом Каченюком О.І. в інтересах ОСОБА_1 додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, колегія суддів вважає зазначити наступне.

Так, подаючи заяву про компенсацію витрат представниця позивачки до позовної заяви долучила наступні докази:

Договір про надання правничої допомоги адвокатом Карандюк Ю.О. № 02-09/22 від 20.09.2022 укладений ОСОБА_2 , відповідно до умов якого виконавець взяла на себе зобов`язання надати замовнику визначену цим Договором правову допомогу щодо представництва та захисту прав, свобод та законних інтересів клієнта. (а.с. 39-42 т.1)

Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 09.11.2022 до Договору про надання правничої допомоги адвокатом № 02-09/22 від 20.09.2022, адвокатом надано наступні послуги:

дослідження та аналіз документів - 500 грн за 1 годину;

вивчення судової практики та складання стратегії захисту інтересів клієнта - 500 грн за 1 годину;

підготовка претензії про відшкодування шкоди внаслідок ДТП - 1 500 грн (1 год.*1 500 грн);

підготовка позовної заяви про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - 6 000 грн (4 год.* 1 500 грн) (а.с. 45 т.1).

Згідно квитанції від 09.11.2022 на виконання умов Договору про надання правничої допомоги адвокатом № 02-09/22 від 20.09.2022 ОСОБА_2 сплачено на рахунок адвоката Карандюк Ю.О. витрати на правничу допомогу у розмірі 8 500 грн (а.с. 46 т.1).

Ухвалюючи додаткове рішення районний суд вважав, що сума зазначена представником позивачки в розмірі 8 500 грн є обґрунтованою та доведеною.

Між тим, колегія суддів в повній мірі не може погодитися з такими висновками районного суду враховуючи наступне.

Убачається, що розгляд справи за позовом ОСОБА_2 було проведено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).

Згідно із частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, в ухвалі про відкриття провадження від 12.01.2023 встановлено строк для подачі письмових заяв по суті позову до 09.02.2023, а також надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали суду для подачі відзиву на позовну заяву.

Між тим, поштове відправлення з ухвалою про відкриття провадження та позовну заяву з додатками не вручено особисто відповідачу, а вкинуто до поштової скриньки, що підтверджується зворотнім відправленням (а.с. 57 т.1).

Отже доводи апеляційної скарги, що ним не отримувалися вказані документи, а тому він не мав можливості вчасно подати заперечення проти заявлених судових витрат знайшли своє підтвердження.

При цьому колегія суддів враховує, що судом не було повідомлено відповідача й про заяву позивачки щодо стягнення витрат на правничу допомогу та одразу після надходження 14.02.2023 заяви 15.05.2023 ухвалено додаткове рішення.

Положення ч. 4 ст. 270 ЦПК України (ч. 4 ст. 244 ГПК України) говорить про те, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання, не виключають обов`язку суду повідомити сторони про призначення судового засідання з розгляду заяви про розподіл судових витрат відповідно до частини другої статті 246 ЦПК України (частини другої статті 221 ГПК України) чи повідомити їх про прийняття заяви до розгляду (якщо провадження у справі є письмовим). Також при розгляді цієї заяви суд повинен забезпечити сторонам дотримання принципів змагальності, рівності в судочинстві, реалізацію права сторони «бути вислуханою» як передумови того, що вона була «почута», що є складовою права на справедливий суд (рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України», заява №4909/04 від 10 лютого 2010 року). Одним із прав, які надаються учасникам справи, є право брати участь у судовому засіданні, якщо інше не визначено законом (пункт 2 частини першої статті 43 ЦПК України, пункт 2 частини першої статті 42 ГПК України).

Вказані висновки зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 (провадження № 12-43гс22).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Таким чином, районний суд не повідомивши відповідача про прийняття до розгляду заяви, ухвалив додаткове рішення без врахування його думки, не надавши йому право надати свої заперечення, припустився порушень його прав.

Перевіряючи законність рішення щодо витрат понесених на правничу допомогу, колегія суддів вважає недоречною суму встановлену за підготовку позовної заяви з витраченим часом в 4 год. в розмірі 6000 грн, оскільки вона за змістом не містить великого обсягу викладених обставин та значної складності для її підготовки не убачалося.

Враховуючи викладене та те, що понесені витрати є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, а також враховуючи неможливість надання відповідачем своїх заперечень з підстав його неповідомлення та виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про зміну додаткового рішення районного суду шляхом зменшення стягнених з відповідача витрат на правничу допомогу з 8 500 грн до 4 000 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Каченюка Олега Ігоровича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 лютого 2023 року задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 лютого 2023 року в частині матеріальної шкоди та судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальне відшкодування в розмірі 24 308 грн 82 коп. та судовий збір, в сумі 330 грн 70 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Апеляційну скаргу адвоката Каченюка Олега Ігоровича в інтересах ОСОБА_1 на додаткове рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15 лютого 2023 року задовольнити частково.

Додаткове рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15 лютого 2023 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу, в сумі 4 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати понесені під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, пов`язані зі сплатою судового збору, в сумі 827 грн 26 коп. та 6 118 грн 40 коп. витрат, понесених на оплату судової експертизи.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 23 жовтня 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: