Дата документу 11.10.2023 Справа № 334/2050/23
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 334/2050/23 Пр. № 22-ц/807/1709/23 Головуючий у 1-й інстанції: Козлова Н.Ю. Суддя-доповідач: Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Бєлки В.Ю., Маловічко С.В.

за участі секретаря Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 липня 2023 року про відмову у забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району, як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні та визначення способу участі батька у вихованні дітей і спілкуванні з ними

ВСТАНОВИВ:

Дана справа перебуває в провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя.

У липні 2023 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову (а.в.м.с. 123-132), а саме: забезпечувати побачення та спілкування (контакт) сина - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час розгляду Ленінським районним судом міста Запоріжжя судової справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні та визначення способу участі батька у вихованні дітей і спілкуванні з ними та до набрання цим судовим рішенням законної сили, шляхом періодичних побачень за допомогою відеозв`язку, телефонного зв`язку, зокрема, з використанням соціальних мереж Telegram, Viber, WhatsApp, Facetime, та/або програм Zoom, Skype, щовівторка та щочетверга з 20.00 години до 20.30 години.

В обґрунтування своєї заяви позивач зазначав, що відповідач чинить активні та пасивні перешкоди в особистому спілкуванні батька з дітьми, та повністю заборонила участь батька у вихованні дітей та побаченнях із ними. Умисними діями відповідача дітей фізично та морально відчужують від батька. За наявності таких обставин вважає доцільним забезпечення позову у обраний спосіб.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Козлову Н.Ю. (а.в.м.с. 98).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 липня 2023 року (а.в.м.с. 133-134) у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову у вищезазначений спосіб у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.в.м.с. 135-144) просив ухвалу суду першої інстанції у цій справі скасувати та постановити нову, якою задовольнити його заяву про забезпечення позову у вищезазначений спосіб.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Кримську О.М. (а.в.м.с. 149).

Ухвалою апеляційного суду (а.в.м.с.150) виділені матеріали справи витребувано у суду першої інстанції, останні надійшли до апеляційного суду (а.в.м.с. 152).

В автоматизованому порядку суддями Маловічко С.В. та Подліяновою Г.С. у цій справі замінено суддів Кочеткову І.В. та Кримську О.М. у зв`язку із тривалою відпусткою останніх (а.в.м. с.153-154).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі відкрито 07 серпня 2023 року (а.в.м.с. 155), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (а.в.м.с. 157), з урахуванням штату суддів апеляційного суду та навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які також за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року приймають участь у розгляді кримінальних проваджень.

Відповідач через свого представника подала апеляційному суду відзив на апеляційну скаргу позивача у цій справі (а.в.м.с. 166-171).

Третя особа не скористалась своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В автоматизованому порядку суддею Бєлкою В.Ю. у цій справі замінено суддю Подліянову Г.С. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (а.в.м.с. 177-178).

У дане судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (а.в.м.с. 158-163, 176) у тому числі сторони через своїх представників, що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України, всі учасники цієї справи не з`явились, окрім представників (адвокатів) сторін: позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 (а.в.м.с. 146) та відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6 (а.в.м.с. 173), про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників справи, що не з`явились, за присутності представників (адвокатів) сторін: позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 (а.в.м.с. 146) та відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6 (а.в.м.с. 173).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, які у тому числі на запитання апеляційного суду визнали, що відповідач з дітьми знаходиться у Польщі, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши виділені матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішення є: … ухвали, постанови…

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову у цій справі, керувався ст.ст. 149-150 ЦПК України та виходив із такого.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду ( ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У ч. 10 ст. 150 ЦПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Рішенням ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року (MAMCHUR v.UKRAINE, № 10383/09) при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з"ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник (позивач), та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

Однак, всупереч вказаних процесуальних норм та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України, представником заявника у поданій заяві не доведено належними доказами про існування перешкод у спілкуванні дітей за допомогою відеозв`язку, телефонного зв`язку, зокрема, з використанням соціальних мереж Telegram, Viber, WhatsApp, Facetime, та/або програм Zoom, Skype.

Так заявник вказує, що позивач переконаний, що з метою запобігання втраті емоційного контакту батька з дітьми, погіршенню психоемоційного зв`язку між ними існує необхідність забезпечення контакту батька з дітьми на час розгляду справи.

Суд першої інстанції критично поставився до вказаного обґрунтування, оскільки воно не підтверджене жодними доказами, та є лише особистим припущенням позивача.

Суд першої інстанції, зважаючи на вказані вище доводи заяви позивача про забезпечення позову у цій справі у вищезазначений спосіб, дійшов висновку щодо недоведеності наявності підстав для задоволення останніх у цій справі.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а ухвалу суду першої інстанції такою, що постановлена із додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції обставин та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію позивача у цій справі, яку він та його представник вважають єдино вірною та єдино можливою.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування позивача ОСОБА_1 , передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Оскільки, сторона відповідача (мати) наявність будь-яких перешкод з її боку для позивача, як батька, у побаченні та спілкуванні із дітьми за допомогою відеозв`язку, телефонного зв`язку у цій справі не визнала. Належні, допустимі докази протилежного у виділених матеріалах цієї справи відсутні.

Позивач та його представник не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування вищезазначеної заяви позивача про забезпечення позову у цій справі.

Крім того, дійсно вищезазначені заходи забезпечення позову позивача (заява, копія а.в.м.с. 131-132) частково є тотожними із позовними вимогами позивача у цій справі (позовна заява, копія а.в.м.с. 15), що не узгоджується із вимогами ст. 150 ч. 10 ЦПК України.

Апеляційний суд на виконання вимог ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 .

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте докази, передбачені ст. 367 ч. ч.2, 3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема стороною позивача апеляційному суду не надані.

Відсутні також будь-які порушення норм процесуального права судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали, які б призвели до неправильності вирішення останнім вищезазначеного процесуального питання по суті у цій справі.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі або ж її зміни.

Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачу у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 липня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 13.10.2023 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Бєлка В.Ю.Маловічко С.В.