Дата документу 20.10.2023 Справа № 337/2646/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/2646/23
Провадження №22-ц/807/1692/23
Головуючий в 1-й інстанції Мурашова Н.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2023 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2023 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 27 червня 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що він з 2001 року по 2021 рік працював у шкідливих умовах на підприємстві ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (далі - ПАТ «Запоріжсталь», відповідач). 28.02.2022 він звільнився з підприємства на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, наразі не працює. Під час роботи в шкідливих умовах на підприємстві відповідача він отримав ряд професійних захворювань: 1) хронічне обструктивне захворювання легень першої-другою стадії (пило токсичний бронхіт першої-другою стадії, емфізема легень першої-другою стадії), група В, легенева недостатність першого-другого ступеня; 2) радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6, С7, С8 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періаартрозу (ПФ другого ступеня), остеохондрозу у поєднанні з пері артрозом колінних та ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня); 3) хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість другого ступеня (з легким ступенем зниження слуху), що підтверджується медичним висновком лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 12.05.2022р., протокол №666. Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 12.05.2022р. (Форма П-4) визнано, що виявлені у позивача хронічні професійні захворювання виникли внаслідок тривалого стажу роботи (20 років 01 місяць) в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Запоріжсталь», перелік яких наведено в п.18 Акту. Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ №628873 від 27.06.2022р. йому встановлено третю групу інвалідності за професійним захворюванням. Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №097307 від 27.06.2022р. ступінь втрати професійної працездатності складає 60%. Позивач вважає, що внаслідок професійного захворювання йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в фізичному болю та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я. Протягом тривалого часу він проходить стаціонарне та амбулаторне лікування, зазнає фізичного болю, змушений приймати ліки, бо без цього його стан здоров`я погіршується. Все це викликає у нього хвилювання, неспокій, негативні емоційні переживання. На даний час він визнаний інвалідом, ступень втрати його працездатності становить 60% і є значною, він є особою 40 років, половину життя (20 років 01 місяць) працював за робітничим професійним напрямком, інших спеціальностей не має, працювати за фахом за станом здоров`я фізично ніколи не зможе, при цьому має на утриманні двох неповнолітніх дітей, яких повинен забезпечувати. Через це істотно змінився стан та якість його життя, що також завдає йому постійних душевних страждань і він вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 60 000,00 грн. та судові витрати на правову допомогу в зв`язку з розглядом справи.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2023 року, позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», , місце знаходження: м.Запоріжжя, вул.Південне шосе, б.72, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я, в розмірі 60000,00грн. (шістдесят тисяч гривень 00 копійок) без урахування податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», , місце знаходження: м.Запоріжжя, вул.Південне шосе, б.72, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00грн. (шість тисяч гривень 00 копійок).

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», , місце знаходження: м.Запоріжжя, вул.Південне шосе, б.72, на користь держави (рахунок - UA0026001, Банк - Казначейство України (ЕАП), отримувач - ГУК у м. Києві/м.Київ/, код класифікації доходів бюджету 22030106, код отримувача (ЄРДПОУ) 37993783) судовий збір в сумі 1073,60грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що позивач був обізнаний про шкідливі фактори, що присутні на його робочому місці та добровільно без примусу погодився виконувати доручену йому роботу. Під час періодичних медичних оглядів, позивач не повідомляв лікарів про наявність ознак початкової стадії професійного захворювання, а враховуючи надані до справи докази свідомо приховував ці відомості. Матеріалами справи не доведено вини скаржника у заподіянні позивачу моральної шкоди. При цьому розмір моральної шкоди не підтверджено належними доказами. Рішення суду прийнято з порушенням норм Податкового кодексу України, оскільки стягнута сума моральної шкоди не включає в себе податки на прибуток ФО. Витрати на правничу допомогу стягнуті за судовим рішенням є неспівмірними зі складністю справи.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Біліченка О.О. зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу надану при апеляційному розгляді справи у розмірі 3000,00 грн.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2023 року це 268400,00 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2684,00 грн. (2684,00 грн. Х 100 = 268 400 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 19.04.2002р. по 13.12.2021р. перебував з відповідачем в трудових правовідносинах, працював на посаді підручного сталевара мартенівської печі 7 розряду мартенівського цеху ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь», звільнився за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію. З 13.12.2021р. по теперішній час позивач не працює (арк.8-11).

Згідно з Медичним висновком ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 12.05.2022р., протокол №666, ОСОБА_1 встановлені хронічні професійні захворювання за діагнозами: 1) хронічне обструктивне захворювання легень першої-другою стадії (пило токсичний бронхіт першої-другою стадії, емфізема легень першої-другою стадії) група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня; 2) радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6, С7, С8 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періаартрозу (ПФ другого ступеня), остеохондрозу у поєднанні з пері артрозом колінних та ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня); 3) хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість другого ступеня (з легким ступенем зниження слуху) за класифікацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (арк.12-13).

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) (Форма П-4), затвердженого 08.06.2022р. першим заступником начальника ГУ Держпраці у Запорізькій області, професійне захворювання у Перепелиці О.С. виникло внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «ЗМК» Запоріжсталь» (20 років 01 місяць), неякісного проведення медичного огляду в частині непроведення R-графії органів грудної клітини та аудіометрії, а також відсутності правових підстав для переведення на іншу роботу у зв`язку з відсутністю скарг на стан здоров`я під час проходження періодичних медичних оглядів (п.17). Причина виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) - наявність на робочому місці підручного сталевара мартенівської печі мартенівського цеху ПАТ «Запоріжсталь» Перепелиці О.С шкідливих виробничих факторів: - фізичне навантаження; - статичне навантаження при утримання вантажу двома руками, кг*с 68 кг*с при ГДР 43001-97000 кг*с (атестація 2006р., 2011р., 2016р.) та 184524 кг*с при ГДР 36000-70000кг*с (атестація 2021р.); - статичне навантаження при утримання вантажу за участю м`язів тулуба та ніг, кг*с 50400-138600 кг*с при ГДР 61004-130000 кг*с (атестація 2011р., 2016р.), 189000кг*с при ГДР 43000-100000 кг*с (атестація 2021р.); - знаходження у нахиленому положенні більше 30? - 27,1%-38,1% при ГДР 25% (незручна поза 42,1%); - вимушені нахили тулуба, раз за зміну 127-497 разів при ГДР 100 раз за зміну; - шум 91,3-96дБ «А» при ГДР 80 дБ «А»; - кремнію діоксин крист, з вмістом у пилу 2-10% - 52,2-102,2 мг/м? при ГДК 4,0 мг/м?; - ангідрид хромовий 0,0055-0,014 мг/г? при ГДК 0,01 мг/г?; - заліза оксид 9,38-19,77 мг/г? при ГДК 6,0 мг/г?; - ангідрид сірчистий 9,63-12,16 мг/г? при ГДК 10,0 мг/г?; - азоту діоксин 2,08-2,44 мг/г? при ГДК 2,0 мг/г?; - вуглецю оксид 16,1-24,8 мг/г? при ГДК 20,0 мг/г? (арк.14-19).

Згідно з Інформаційною довідкою про умови праці працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання (отруєння), затвердженою 29.12.2021р. першим заступником начальника ГУ Держпраці у Запорізькій області, ОСОБА_1 , 1982р.н. має загальний стаж 24 роки 00 місяців 05 днів, на посаді підручного сталевара мартенівської печі - 20 років 01 місяць 10 днів. Робота підручного сталевара мартенівської печі підпадає під вплив шкідливих факторів, кількісна характеристика яких наведена в п.9. Час дії шкідливих виробничих факторів 91-93% тривалості зміни, інфрачервоного випромінювання 66-83% тривалості зміни. Умови та характер праці відносяться до 3 ступеню ІІІ класу (особливо шкідливі, особливо важкі), що відповідає критеріям Списку №1 пільгового пенсійного забезпечення (арк.20-22).

Згідно з Медичними довідками про проходження періодичного медичного огляду за 2014-2021р. ОСОБА_1 визнавався придатним для роботи за професією підручного сталевара мартенівської печі (арк..49-50).

Згідно з довідкою МСЕК від 27.06.2022р. ОСОБА_1 первинно встановлена третя група інвалідності за професійним захворюванням безстроково, ступінь втрати професійної працездатності - 60%, протипоказана важка фізична праця, статодинамічні навантаження, рекомендовано «Д» нагляд профпатолога, пульманолога, сімейного лікаря, невролога, лора, стаціональне лікування, санітарно-курортне лікування, як інвалід потребує певних реабілітаційних заходів (арк.23-26).

Позивач ОСОБА_1 має на утриманні двох неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (арк..27,28).

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вимог діючого законодавства, суд першої інстанції вважав встановленим та доведеним, що позивач ОСОБА_1 під час тривалого виконання роботи підручного сталевара мартенівської печі на підприємстві відповідача (20 років 01 міс.) через перевищення впливу шкідливих виробничих факторів, отримав ряд професійних захворювань, в результаті чого йому 27.06.2022р. встановлена третя група інвалідності безстроково зі стійкою втратою професійної працездатності 60%.

Також встановленим та доведеним є спричинення позивачу ОСОБА_1 моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я під час виконання трудових обов`язків, відповідальність за що покладається на відповідача ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь».

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції взяв до уваги характер отриманих позивачем захворювань, внаслідок яких він, будучи до цього працездатним чоловіком у віці 40 роки визнаний інвалідом 3 групи з втратою 60% професійної працездатності, йому протипоказана праця в тяжких фізичних умовах та статодінамічні навантаження, тобто він втратив можливість працювати за обраною професією та мати постійне джерело доходу, щоб утримувати свою родину, зокрема, двох неповнолітніх дітей, він постійно перебуває під спостереженням лікарів, проходить амбулаторне та стаціонарне лікування, потребує медикаментозного лікування, на що вимушений витрачати як фізичні, так і матеріальні ресурси. Виходячи з вищевказаних обставин, принципу розумності, виваженості і справедливості, суд першої інстанції вважав необхідним стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 60 000,00 грн. без урахування податків та інших обов`язкових платежів.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Статтею 153 Кодексу Законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноваженого ним органу.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

В ході розгляду справи встановлено, що у зв`язку з професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що ОСОБА_1 втратив професійну працездатність у загальному розмірі 60%, його визнано особою з інвалідністю третьої групи. Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, він періодично проходить лікування, позбавлений можливості у повній мірі реалізувати своє право на працю, повинен докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування.

При цьому, добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці не знімає з відповідача обов`язку виконати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичних та душевних страждань, виникло з вини відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, колегією суддів відхиляються, оскільки, як вбачається з аналізу норм ч. 2 ст. 153, ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України, до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, ступінь вини власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу, а достатньо того факту, що шкідливі умови праці були наявними у виробничій діяльності позивача.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, та з урахуванням роз`яснень, наданих в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховано характер отриманого позивачем професійного захворювання, відсоток втрати ним професійної працездатності, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та взагалі неможливість такого повного відновлення.

Суд на підставі медичних документів про лікування позивача у зв`язку з отриманим професійним захворюванням, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, що підтверджено висновками компетентних медичних установ.

Тому, виходячи з принципів розумності й справедливості, з врахуванням конституційної значимості здоров`я як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від її народження й охороняється державою, беручи до уваги конкретні обставини справи, тяжкість ушкодження здоров`я, ступінь втрати професійної працездатності, пов`язані з цим фізичні і моральні страждання позивача, їх глибину, істотність вимушених змін у життєвих стосунках і наслідків, що настали, суд дійшов правильного висновку, що є достатнім, розумним та справедливим розміром відшкодування моральної шкоди позивачу сума у 60 000,00 грн.

Відповідно до Закону України №466 внесено зміни до п.п.164.2.14 статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23 травня 2020 року).

До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом №466, включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України).

За текстом цього підпункту поняття моральної шкоди не поділено на категорії осіб, оскільки визначено тільки її загальне поняття, суми якого можуть бути стягнуті з різних підстав. Обмеження розміру моральної шкоди для платників податку, на користь яких за рішенням суду стягнуто суму моральної шкоди, спричинену внаслідок заподіяння шкоди їх життю та здоров`ю, погіршує конституційні права та законні інтереси таких осіб, що в певній частині нівелює рішення суду, щодо захисту таких прав. Тому вірним є висновки суду що стягнення суми моральної шкоду без урахування утримання податку з доходів і зборів.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу неспівмірності розміру витрат на правничу допомогу стягнутих на користь позивача, то слід зазначити наступне.

Як встановив суд першої інстанції, в межах цієї справи позивач ОСОБА_1 отримував правову допомогу адвоката Біліченко О.О. та сплатив за це в загальній сумі 12000,00 гривень. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Виходячи з предмету спору, ціни позову, значення справи для сторін, критеріїв реальності адвокатських послуг та розумності їх розміру, спеціалізації адвоката у такій категорії спорів, з урахуванням кількості представлення ним інтересів позивачів в аналогічних позовах, а також враховуючи доводи заяви відповідача, щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції вважав необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу в загальному розмірі 6000,00 гривень. Таким чином, під час ухвалення рішення, судом першої інстанції в повній мірі були враховані доводи відповідача, щодо зменшення розміру стягуваних витрат на правничу допомогу. Нових доводів з цього приводу апеляційна скарга не містить і суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для додаткового зменшення вказаних витрат.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Що стосується відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу надану під час апеляційного провадження у розмірі 3000,00 грн., то колегія суддів виходить з доведеності факту надання таких послуг, що підтверджується актом приймання виконаних робіт/послуг №4 від 09.08.2023 р., квитанцією до прибуткового касового ордера №4 від 09.08.2023р. на суму 3000,00 грн., матеріалами справи, які містять відзив на апеляційну скаргу. Між тим, враховуючи категорію справи, розгляд апеляційної скарги в спрощеному провадженні, характер і обсяг виконаної адвокатом роботи, клопотання сторони відповідача щодо зменшення розміру таких витрат, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку про необхідність стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 2500,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 20 жовтня 2023 року.

Головуючий, суддя-доповідач С.В. Кухар

Судді: О.В. Крилова

О.З. Поляков