КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 382/512/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Вак Ольги Володимирівни на рішення Яготинського районного суду Київської області від 10 травня 2023 року в складі судді Кисіль О.А.,

встановив:

03.04.2023 ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті підстави, що перебувала з ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі з 18 січня 2011 року по 30 січня 2023 року.

З відповідачем вони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.

В даний час вони з відповідачем мають окремий бюджет, матеріальної допомоги на утримання сина останній не надає. Вони не дійшли згодим щодо розміру аліментів.

Відповідач є працездатною особою, на обліку у лікаря з приводу будь-якого хронічного захворювання не перебуває.

Зазначала, що вона є особою з інвалідністю ІІІ групи до 01 червня 2023 року та потребує матеріальної допомоги від відповідача.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд:

стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття;

стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, до 01 червня 2023 року.

11.04.2023 ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про збільшення позовних вимог в частині щомісячного стягування аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , з урахуванням стан у здоров`я дитини, матеріального становища платника аліментів, інших обставин, що мають істотне значення, та зменшити розмір позовних вимог в частині щомісячного стягування розміру аліментів на її утримання, як особи з інвалідністю ІІІ групи.

Зазначила, що син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має такі діагнози: плоскостопість (набута); двобічна гнучка плоска стопа; обмеження розгинання у гомілковостопному суглобі з обох боків. Син потребує: консультації вертебролога; підбір взуття; індивідуальні ортопедичні устілки; вправи на розтягування м`язів задньої групи гомілки; масаж; нагляд ортопеда-травматолога.

У 2019 році ОСОБА_4 була проведена операція на легенях ( діагноз «плеврит»).

Будь-якого рухомого чи нерухомого майна дитина немає.

Вона не працевлаштована, на праві власності будь-якого рухомого або нерухомого майна не має.

Відповідач є здоровою, працездатною особою. Офіційно працевлаштований в ОАО «Укрзалізниця» ПЧ-2 Дарницької дистанції шляху Південно-Західної залізниці на посаді мостового майстра та отримує стабільний дохід.

Відповідач інших дітей та інших осіб на утриманні не має.

Відповідач має такі об`єкти нерухомості: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 83,20 кв.м., що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 ; частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 74,60 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; частку земельної ділянки площею 0,091 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд:

стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття;

стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу, до 01 червня 2023 року.

Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 10 травня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/3 частини його доходу, щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.04.2023 і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на особисте утримання дружини в розмірі 1/6 частини його доходу, щомісячно, на час наявності у неї інвалідності, починаючи з 03.04.2023.

Допущено негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

02.06.2023 представник ОСОБА_2 - адвокат Вак О.Г. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Яготинського районного суду Київської області від 10 травня 2023 року в частині стягнення аліментів на особисте утримання ОСОБА_1 та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вважає рішення суду першої інстанції у вказаній частині таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначила, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження виникнення у позивачки права на аліменти; висновки суду зроблені з порушенням принципу змагальності та помилковим покладенням тягаря доказування відповідної обставини на відповідача, в той час як доведення наявності права на утримання покладається на позивача.

Судом першої інстанції проігноровано вимоги Сімейного кодексу України, ту обставину, що право на утримання (аліменти) має неправоздатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. В основу наявності права у позивачки на отримання аліментів суд покладає лише можливість відповідача надавати аліменти, не встановлюючи виникнення безпосередньо права на їх отримання. Наявність у позивачки права на утримання суду не доведено. Остання не надала суду докази про свої доходи, чим не довела, що в неї немає необхідного прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Оскільки розмір доходів, що отримує ОСОБА_1 , судом визначений не був і його невідповідність необхідному прожитковому мінімуму не встановлено, то і говорити про обов`язок сплати аліментів з одного з подружжя на утримання іншого недоречно.

Обов`язок подання доказів на обґрунтування своїх вимог покладений саме на позивачку. Встановивши відсутність доказів щодо наявності права на утримання (підтвердження доходу, нижчого за прожитковий мінімум), суд мав відмовити у задоволенні позову у зв`язку із недоведеністю позовних вимог.

21.07.2023 ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вважає, що суд першої інстанції дотримався обґрунтованого підходу дослідження обставин, зважаючи на предмет спору.

Вказує, що її майновий стан вкрай нужденний, оскільки вона отримує пенсію по інвалідності у розмірі 2 760 грн на місяць, будь яких інших доходів не має, разом з тим потребує постійного лікування і медичного контролю за станом здоров`я (лабораторні, рентгенівські, спеціальні обстеження: МРТ-дослідження, відвідування відповідних спеціалістів).

Зазначає, що її пенсія по інвалідності не забезпечує дійсні витрати, пов`язані з необхідністю лікування і належного харчування, а недодержання достатнього життєвого рівня, який гарантований державною та передбачається ст. 48 Конституції України, призведе до порушення її прав та умов життя. Вона вимушена постійно робити вибір між лікування та повноцінним харчуванням, що прямо порушує принцип верховенства права щодо визнання в Україні людини, її життя і здоров`я найвищою соціальною цінністю, утвердження і забезпечення прав і свобод якої є головним обов`язком держави.

На підтвердження своєї непрацездатності та її потреби у матеріальній допомозі, можливість відповідача надавати таку допомогу суду були надані докази: пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 ; довідка до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ №1061249; копія розрахунку заробітної плати відповідача за грудень 2021 року; інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 06.04.2023 №328307105 про наявність нерухомого майна у відповідача; копія рецепта, наданого лікарем КНП Яготинської міської ради «Яготинська центральна міська лікарня» неврологом - Тищенком В. Б. ; фіскальні чеки (квитанції) щодо придбання ліків відповідно до вказаних лікарем призначень медпрепаратів в оригіналі.

Сторона відповідача не спростувала обставини та не подала власні докази, які б доводили зворотнє.

Вважала за доцільне долучити до матеріалів справи докази на підтвердження її непрацездатності та потреби у матеріальній допомозі, які були отримані лише після закінчення підготовчого судового засідання, що позбавило її право їх вчасно долучити до матеріалів справи: довідку до акту огляду МСЕК серії АВ №1101078 від 05.06.2023 , з якої вбачається продовження інвалідності на строк до 01 червня 2025 року; відповідь КНН ЯМР «Яготинський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 21.07.2023 №617 щодо її діагнозів та потреби у постійному лікуванні; консультативне заключення Консультативно-діагностичного центру КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня» від 09.05.2023, з якого вбачається нагляд і лікування у невролога за місцем проживання та обмеження фізичного і психологічного навантаження; МРТ -дослідження головного мозку від 19.04.2023; квитанція щодо оплати послуг за МРТ -дослідження за №676 від 19.04.2023; рецепт, наданий лікарем КНП Яготинської міської ради «Яготинська центральна міська лікарня» неврологом Тищенком В. Б. від 17.04.2023.

Факт призначення державою пенсії по інвалідності не може впливати на факт призначення судом аліментів на утримання подружжя або ж виключати його.

Відповідно до положень частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За правилами пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Згідно частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини сторони не оскаржують, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що з 18 січня 2011 року ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 30 січня 2023 року шлюб між сторонами розірвано.

Сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 07 червня 2021 року ОСОБА_1 встановлена 1ІІ група інвалідності. Причина інвалідності - загальне захворювання. Дата чергового переогляду 25.05.2021. Висновок про умови та характер праці : протипоказана важка фізична праця з токсичними речовинами. Рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності : нагляд невролога.

Позивачка отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи, загальне захворювання, інших джерел доходу не має.

Встановлено, що ОСОБА_3 у зв`язку з наявним у неї захворюванням потребує витрат на лікування.

На підтвердження вказаної обставини позивачем надано рецепт, виписаний лікарем КНП Яготинської міської ради «Яготинська центральна міська лікарня» неврологом Тищенком В.Б. ; 3 фіскальні чеки (квитанції) щодо придбання ліків згідно вказаного рецепта на суми: 401 грн, 1 762, 55 грн, 289,25 грн.

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальну допомогу (аліменти) на утримання в розмірі 1/6 частина його доходу щомісячно на час наявності у позивача інвалідності, суд першої інстанції виходив з того, що остання є особою з інвалідністю ІІІ групи, має протипоказання до важкої фізичної праці, отримує пенсію по інвалідності, проходила лікування, відповідно до призначень лікаря Комунального некомерційного підприємства Яготинської міської ради «Яготинська центральна міська лікарня» невролога Тищенко В. Б. були придбані ліки. Відповідачем не доведено той факт, що відповідач не має змоги сплачувати аліменти чи стягнення аліментів не забезпечить йому необхідний прожитковий мінімум для існування.

Колегія суддів не може повністю погодитись з висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до частин 1-3 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю І, II чи III групи.

Чинне законодавство у частині другій статті 75 СК України надає перелік загальних умов для надання утримання одному з подружжя: 1) його непрацездатність; 2) потреба у матеріальній допомозі; а також здатність другого з подружжя надавати матеріальну допомогу. В даному випадку мова йде про юридичний склад, який містить юридичні факти, що є підставою для набуття одним з подружжя права на утримання і створення обов`язку для іншого з подружжя таке утримання надавати.

При цьому відповідно до частини четвертої статті 75 СК України один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. У даному випадку можна вести мову про кореляцію нужденності із розміром прожиткового мінімуму, яка неодноразово критикувалась в доктрині сімейного права з огляду на саме визначення прожиткового мінімуму, наведене у статті 1 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05 жовтня 2000 року. Тобто цей мінімум можна визнати допустимим у випадках лише нормального життєзабезпечення людини, але він не є достатнім у разі, якщо мова йде про непрацездатну особу, зокрема, яка позбавлена можливості працювати.

Необхідні потреби непрацездатної людини, як правило, не обмежені тими звичайними потребами, які має здорова людина, тому вимагають додаткових витрат на лікування, оздоровлення, харчування, що зумовлено іншим, відмінним способом життя такої людини.

Аналіз норм СК України свідчить, що четвертою істотною умовою виникнення права одного із подружжя на утримання є відсутність зловживання правом з її боку. Форми такого зловживання визначені у частині першій статті 83 СК України, згідно з якою рішенням суду може бути позбавлено одного з подружжя права на утримання або обмежено його строком, якщо:

1) подружжя перебувало в шлюбних відносинах нетривалий час;

2) непрацездатність того з подружжя, хто потребує матеріальної допомоги, виникла в результаті вчинення ним умисного кримінального правопорушення;

3) непрацездатність або тяжка хвороба того з подружжя, хто потребує матеріальної допомоги, була прихована від другого з подружжя при реєстрації шлюбу;

4) одержувач аліментів свідомо поставив себе у становище такого, що потребує матеріальної допомоги.

Таким чином, за умови відсутності зловживань, визначених у частині першій статті 83 СК України, або передумов обмеження права одного із подружжя на утримання з боку іншого подружжя, які передбачені частиною 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, непрацездатне подружжя має право на матеріальну допомогу в сенсі статті 75 СК України.

В розумінні положень частини четвертої статті 75 СК України один із подружжя, який є особою з інвалідністю, не є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо його пенсія забезпечує йому встановлений законом прожитковий мінімум, однак, внаслідок наявності у нього інвалідності (онкологічного захворювання) така особа обтяжена необхідністю несення додаткових витрат на своє лікування.

З цієї точки зору факт отримання одним із подружжя пенсії, яка формально забезпечує йому встановлений законом прожитковий мінімум, слід тлумачити змістовно, виходячи із реального розміру цієї пенсії, а також витрат, які несе ця особа на лікування й на потреби із забезпечення свого життя. Також варто враховувати обов`язок подружжя із забезпечення (утримання) іншого подружжя, який визначений як в частині першій статті 75 СК України, так і в низці інших приписів СК України.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі.

Таким чином, зміст частини четвертої статті 75 СК України слід тлумачити системно, враховуючи встановлений іншими статтями СК України обов`язок подружжя утримувати інше подружжя й міжнародні стандарти правового захисту осіб з інвалідністю, яким у даній справі є подружжя, яке потребує матеріальної допомоги.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Останній, зокрема, полягає у визнанні людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3 Конституції).

Конституція України в статті 1 проголошує, що Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. Згідно з Основним законом України ознаками України як соціальної держави є соціальна спрямованість економіки, закріплення та державні гарантії реалізації соціальних прав громадян. Одним з найважливіших соціально-економічних прав людини є право на достатній життєвий рівень для особи та її сім`ї (стаття 48), між тим поняття «достатній життєвий рівень» в Конституції України не розкривається і не визначається, як він співвідноситься із прожитковим мінімумом. В той же час у Рішенні Великої палати Конституційного Суду України від 22 травня 2018 року зазначено, що «у державі, яку проголошено соціальною, визначений законодавцем розмір прожиткового мінімуму має реально забезпечувати гідний рівень життя людини» (речення друге абз.1 пп. 2.3 п. 2 мотивувальної частини). Це зобов`язує державу створити ефективну систему соціального захисту різних категорій осіб, яка сприяла б узгодженню рівня їхнього життя з реалізацією права на достатній життєвий рівень для них та їхніх сімей шляхом надання відповідного соціального забезпечення (абз.4-5 пп.2.3 п. 2 мотивувальної частини Рішення Великої палати Конституційного Суду України).

Отже, призначення особі з інвалідністю відповідної пенсії по інвалідності або іншої соціальної виплати не може знаходитися у зв`язку із виплатами, які здійснює подружжя на утримання іншого подружжя, яке є особою із інвалідністю. Факт призначення державою пенсії по інвалідності не може впливати на факт призначення судом аліментів на утримання подружжя або ж виключати його.

Окрім Конституції України, права та свободи людини знаходяться під захистом міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. При цьому останні є частиною національного законодавства України (стаття 9 Конституції).

Зокрема, невід`ємною частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції ратифіковані Верховною Радою України 17 липня 1997 року (далі - Конвенція).

Вищезазначені міжнародні документи та відповідне законодавство України, включаючи її Конституцію, становлять концептуальний каркас розуміння принципу верховенства права.

Відповідно до статті 2 Конвенції про захист прав і основних свобод людини право кожного на життя охороняється законом.

Згідно зі статтею 12 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права на Державах-підписантах лежить обов`язок створення умов, які б забезпечували всім медичну допомогу і медичний догляд у разі хвороби. В свою чергу Конвенція про права осіб з інвалідністю, визнаючи важливою доступність охорони здоров`я, зобов`язує Держави-учасниці Конвенції вживати усіх належних заходів для забезпечення доступу осіб з інвалідністю до послугу сфері охорони здоров`я (стаття 12 Конвенції).

Таким чином, державні органи України, в тому числі судової гілки влади при розгляді питань, пов`язаних з правом особи на охорону життя і здоров`я, повинні керуватися вищезазначеними положеннями Конституції України та міжнародних документів як основоположних нормативно-правових актів, в яких знаходить своє втілення принцип верховенства права.

У частині 4 статті 75 СК України не передбачено можливості визнання особою з інвалідністю такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо її пенсія забезпечує встановлений законом прожитковий мінімум.

Тому колегія суддів вважає, що приписи частини четвертої статті 75 СК України, відповідно до якої один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом, не відповідають нормам статей 3, 8 та 48 Конституції України, тому суд її не застосовує.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 24 червня 2021 року (справа №759/6629/19).

Обґрунтовуючи підстави позову, позивачка посилалась на те, що за станом свого здоров`я та матеріальним становищем вона потребує матеріальної допомоги від відповідача, шлюб з яким розірвано 30 січня 2023 року.

Ухвалюючи рішення про стягнення аліментів на утримання позивачки в розмірі 1/6 частини доходу відповідача, суд першої інстанції не з`ясував розмір отримуваної нею пенсії по інвалідності, не навів висновку щодо відповідності розміру стягнутих аліментів вартості необхідного лікування для відновлення її працездатності та належного харчування порівняно з фактичним розміром пенсії, яку вона отримує.

Колегія суддів вважає за необхідне прийняти до уваги докази, які подані до відзиву на апеляційну скаргу, з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи.

Як вбачається з довідки до акту огляду МСЕК серія АВ №1101078, ОСОБА_1 за наслідками повторного огляду 05.06.2023 встановлено третю групу інвалідності з 01 червня 2023 року до 01 червня 2025 року (а.с. 92).

Відповідно до довідки про доходи №4915 8093 0499 1954, пенсіонер ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності : липень 2023 - 2 760 грн (а.с. 98).

Відповідно до відповіді в.о. головного лікаря КНП «Яготинський центр первинної медико-соціальної допомоги» від 21.07.2023 №627, ОСОБА_1 дійсно хворіє та являється інвалідом ІІІ групи, потребує постійного медикаментозного , дороговартісного лікування. Діагноз: розсіяний енцефаломієліт: прогредієнтне протікання з двобічною пірамідною недостатністю з помірно вираженими координаторними, вегетативно-диссциркуляторними порушеннями, порушеннями функцій тазових органів по типу імперативних позовів, вирячивними цефалгіями, церебростинічним синдромом (а.с.93).

Відповідно до консультативного висновку лікаря- консультанта від 09.05.2023, ОСОБА_1 пропонується нагляд і лікування у невролога за місцем проживання; обмеження фізичного і психологічного навантаження (а.с. 94).

19.04.2023 ОСОБА_1 пройшла в КНП Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги МРТ-дослідження головного мозку. Рекомендована консультація невролога, МРТ в динаміці (а.с. 95).

За проведення вказаного дослідження ОСОБА_1 19.07.2023 сплатила 890 грн (а.с. 96).

Позивачем також надано рецепт лікаря Тищенка В. Б. від 17.04.2023 (а.с. 97).

Суд апеляційної інстанції, враховуючи, що подані позивачем до відзиву на апеляційну скаргу докази щодо розміру її пенсії, потреб у лікуванні та його вартості мають виключне значення для правильного вирішення справи, дійшов висновку про необхідність їх взяти до уваги. При цьому суд враховує, що відповідач мав можливість заперечити проти дослідження в апеляційному суді нових доказів, дати на них пояснення та цими процесуальними правами скористався.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи та додатково подані докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання непрацездатної дружини, враховуючи, що останній має матеріальну можливість сплачувати аліменти.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що вартість лікування позивачки майже дорівнює розміру прожиткового мінімуму, гарантованого державою, та фактичного розміру пенсії, яку вона отримує.

З огляду на наявність очевидного факту про потребу позивачки, крім відповідного лікування, у достатньому харчуванні, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір стягнутих судом аліментів з 1/6 частини до 1/10 частини.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - адвоката Вак Ольги Володимирівни задовольнити частково.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 10 травня 2023 року змінити, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_2 аліментів на утримання бувшої дружини ОСОБА_1 з 1/6 частини до 1/10 частини.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук