справа №176/2220/23
провадження №2/176/968/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Крамар О.М. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в м. Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (, юридична адреса: Дніпропетровська область, м.Жовті Води, вул.Горького, буд.2) про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

В С Т А Н О В И В:

12 вересня 2023 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у період з 03.06.2019 року по 08.11.2022 року вона перебувала у трудових відносинах із ДП «СхідГЗК». Впродовж зазначеного періоду відповідач спочатку порушував строки, а у середині 2022 року взагалі припинив виплату заробітної плати. 07.11.2022 року позивач скористалась правом, наданим їй ч.3 ст.38 КЗпП України та подала заяву про розірвання трудового договору за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником законодавства про працю умов трудового договору. В день звільнення, 08.11.2022 року відповідач не здійснив належні дії та не розрахувався з позивачем. У зв`язку з цим позивач 15.02.2023 року зверталась до Жовтоводського міського суду з позовом про захист порушених прав, але 01.03.2023 року позовну заяву було їй повернуто у зв`язку з неповним усуненням недоліків позовної заяви.

Оскільки порушення прав позивача триває, а відповідач не розрахувався з нею як у день звільнення, так і до теперішнього часу, позивач змушена повторно звернутись до суду. У зв`язку з пропущенням строків звернення до суду, передбачених ст.233 КЗпП України, позивачем також заявлено клопотання про поновлення судом строків, пропущених з поважних причин.

Позивач зазначає, що загальна заборгованість відповідача по заробітній платі разом з компенсацією за невикористану відпустку та вихідною допомогою становить 99557,4 грн.

Крім того, середньоденна заробітна плата, у відповідності до довідки №248 від 09.08.2023 року складала 800,28 грн. Кількість робочих днів за шість місяців, що минули з дня звільнення, тобто за період з 09.11.2022 року по 08.05.2023 року 129. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача також середній заробіток за весь час затримки розрахунку, але не більше ніж за шість місяців, у сумі 103236,12 грн.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2023 року було відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Позивачу, відповідно до вимог ЦПК, було направлено копію ухвали про відкриття провадження. Заперечень про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження від позивача не надійшло.

Відповідно до вимог ЦПК України, представнику відповідача ДП «СхідГЗК» було вручено копію позовної заяви та додатків до неї, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву з наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. Заперечень від відповідача щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, не надійшло.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

29 вересня 2023 року від ДП «СхідГЗК» на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшов відзив, в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ДП «СхідГЗК» про стягнення одноразової грошової допомоги у розмірі 103236,12 грн. /а.с.32-33/

Відповідач у відзиві зазначає, що Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку, Верховного суду України, сформульованого в постанові від 27 квітня 2016 року у справі за провадженням №6-113цс16, і вважає, що зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст.117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством; період затримки виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку.

Таким чином, відповідач зазначає, що з урахуванням обставин справи, які мають юридичне значення, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приписами ст.43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Так, відповідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено із трудової книжки позивача ОСОБА_1 , що вона дійсно з 03.06.2019 року по 08 листопада 2022 року перебувала у трудових відносинах з Державним підприємством «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» та, на підставі наказу №1543-ОС від 07 листопада 2022 року, була звільнена за власним бажанням у зв`язку з невиконанням роботодавцем умов колективного договору (ч.3 ст.38 КЗпП України). /а.с.6/

Наказом №1543-ос від 07.11.2022 року ОСОБА_1 , інженера з охорони навколишнього середовища Служби радіаційної безпеки та охорони навколишнього середовища ДП «СхідГЗК», було звільнено 08.11.2022 року за власним бажанням у зв`язку з невиконанням роботодавцем умов колективного договору та визначено бухгалтерії підприємства виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 43 календарних дні невикористаної щорічної та соціальної відпусток та вихідну допомогу в розмірі тримісячного середнього заробітку згідно ст.44 КЗпП України. /а.с.7/

Відповідно до довідки ДП «СхідГЗК» №249 від 09.08.2023 року, на момент звільнення заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 складала 99557,40 грн, а саме:

-за липень 2022 8590,30 грн;

-за серпень 2022 9174,12 грн;

-за вересень 2022 9684,97 грн;

-за жовтень 2022 10318,56 грн;

-за листопад 2022 3350,35 грн;

-вихідна допомога 40585,98 грн;

-компенсація за невикористану відпустку (43 к.д.) у розмірі 17853,12 грн.

Станом на 09.08.2023 року заборгованість по заробітній платі складає 99557,4 грн. /а.с.9/

Згідно довідки про доходи ДП «СхідГЗК» №248 від 09.08.2023 року середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 з урахуванням податків та зборів складає 800,28 грн. /а.с.8/

Згідно із ч. 1 ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

За змістом ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Ст. 2 Закону України «Про оплату праці» визначає структуру заробітної плати, а саме:

- основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців;

- додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій;

- інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно ч.1 ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Проаналізувавши зазначені норми, суд приходить до висновку, що всі суми (заробітна плата, компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати, компенсація за невикористану відпустку, тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення.

Позивачем разом з позовною заявою було подано клопотання про поновлення процесуального строку для звернення з позовом до суду, яке обґрунтоване тим, що 07.11.2022 року позивач звільнилась з ДП «СхідГЗК», 07.02.2023 року звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з ДП «СхідГЗК» заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Однак, 01.03.2023 року позовну заяву їй було повернуто у зв`язку з неповним усуненням недоліків та роз`яснено право повторного звернення до суду. Дану ухвалу позивач отримала 14.04.2023 року.

Позивач просить суд врахувати її юридичну необізнаність, а також те, що через відсутність коштів, які їй незаконно не виплатив ДП «СхідГЗК», позивач не мала можливості звернутись за кваліфікованою юридичною допомогою.

Крім того, позивач зазначає, що поважною причиною, через яку вона не змогла вчасно звернутись до суду у встановлений законодавством термін є те, що вона і її неповнолітній син ОСОБА_2 неодноразово хворіли, в тому числі знаходились на лікуванні у стаціонарі.

З доданої позивачем ОСОБА_1 копії ухвали Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01.03.2023 року вбачається, що позовна заява ОСОБА_1 до ДП «СхідГЗК» про відновлення порушених прав, стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги, середнього заробітку та про зобов`язання сплати єдиного соціального внеску до ПФУ, була повернута позивачу з доданими до неї матеріалами. Дану ухвалу позивач отримала 14.04.2023 року, що підтверджується датою її виготовлення. /а.с.23/

На підтвердження неодноразового перебування на лікуванні ОСОБА_1 та її неповнолітнього сина ОСОБА_3 позивачем надані виписки з медичної карти амбулаторного та стаціонарного хворого, епікризи та результати аналізів. /а.с.13-22/

Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

За змістом ст.234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

Так, судом встановлено, що позивач була звільнена з ДП «СхідГЗК» 08.11.2022 року, з позовом до суду звернулась 12.09.2023 року.

Статтею 234 КЗпП України не передбачений перелік поважних причин для поновлення строку, їх поважність визначається судом в кожному випадку залежно від конкретних обставин.

Оскільки позивачем надані докази на підтвердження причин поважності пропуску процесуального строку звернення до суду, а також враховуючи, що з дня отримання письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання позивача про поновлення процесуального строку на звернення до суду.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню, оскільки з нею не проведений розрахунок по заробітній платі.

Що ж стосується середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, то слід зазначити наступне.

Позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, але з урахуванням обмежень, визначених ст.117 КЗпП України, за 129 робочих днів (за період з 09.11.2022 року по 08.05.2023 року), який складає 103 236,12 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Згідно правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (постанова у справі № 6-64цс13 від 3 липня 2013 року) згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Порядок здійснення відповідних розрахунків визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Пунктом 8 даного Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Відповідно до статті 27 Закону «Про оплату праці» Порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Із наданої позивачем довідки №248 від 09.08.2023 року /а.с.8/ вбачається, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 800,28 грн.

Таким чином, оскільки позивач була звільнена з роботи 08 листопада 2022 року, із відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні у розмірі 103 236,12 грн за період з 09.11.2022 року по 08.05.2023 року, що обмежується шестимісячним строком, визначеним статтею 117 КЗпП України, та складає 129 робочих дні (800,28 грн/день х 129 робочих дні = 103 236,12 грн).

Отже, із відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні в сумі 103 236 грн 12 коп. (800,28 грн/день * 129 робочих дні).

Разом з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача всю суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, вважаючи її співмірною розміру заборгованості на день звільнення, та діям відповідача щодо якнайшвидшого погашення заборгованості.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Таким чином, на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави сума судового збору у розмірі 1073,6 грн. за вимогу про стягнення заробітної плати.

Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ДП «СхідГЗК» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,6 грн за вимогу про стягнення середнього заробітку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 116,117 КЗпП, ст.ст. 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку задовольнити.

Стягнути із Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (, юридична адреса: вул.Горького, 2, місто Жовті Води, Дніпропетровська область), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість по заробітній платі в розмірі 99 557 (дев`яносто дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят сім) гривень 40 копійок.

Стягнути із Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (, юридична адреса: вул.Горького, 2, місто Жовті Води, Дніпропетровська область), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , середній заробіток за весь час затримки розрахунку у розмірі 103 236 гривень (сто три тисячі двісті тридцять шість) гривень 12 копійок.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути із Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (, юридична адреса: вул.Горького, 2, місто Жовті Води, Дніпропетровська область), на користь держави судовий збір у розмірі 1073 гривень 60 копійок.

Стягнути із Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (, юридична адреса: вул.Горького, 2, місто Жовті Води, Дніпропетровська область), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 1073 гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 23.10.2023 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» , юридична адреса: вул.Горького, 2, місто Жовті Води, Дніпропетровська область.

Суддя