Справа № 525/512/23
Провадження №2/525/156/2023 Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.10.2023 селище Велика Багачка
Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді Прасол Я.В.,
секретаря судового засідання Хоменка М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Валенко Роман Іванович, до Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом,
10.05.2023 на адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Валенко Р.І., до Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом.
15.05.2023 судом відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання, відповідачу направлено копію позову з додатками, роз`яснено право подати відзив у справі ( а.с. 41).
У ході проведення підготовчого провадження позивач 10.08.2023 подав на адресу суду заяву про зміну предмету позову, яка ухвалою суду від 21.08.2023 прийнята судом.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . За життя ОСОБА_2 склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла ОСОБА_1 . До складу спадкового майна, у тому числі, увійшов житловий будинок, придбаний ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу №НМ-0413 від 10.10.2001, укладеним на Українській універсальній біржі. Позивач зазначає, що договір купівлі-продажу був укладений на Українській універсальній біржі, зареєстрований Полтавським бюро технічної інвентаризації 27.11.2001. Сторони повністю виконали свої зобов`язання за договором, чинність договору його сторонами не оспорювалася. Відповідно до довідки Полтавського бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" право власності на будинок було зареєстровано за ОСОБА_4 .
23.02.2010 ОСОБА_2 була передана у приватну власність земельна ділянка, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та спору під даним будинком.
Позивач прийняв спадщину в установленому Законом порядку.
Приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Сахарова Л.І. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки договір купівлі-продажу №НМ-0413 від 10.10.2001 нотаріально не посвідчений.
Враховуючи вищевказані обставини, з посиланням на норми чинного законодавства, позивач просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з: житлового будинку (літ А-1), літньої кухні (літ. Б), навісу (літ. б), погребу вхідного (літ. В), вбиральні (літ. Г), сараю (літ. Д), навісу (літ. д), гаражу (літ. Є), навісу (літ. Ж), огорожі (№1), воріт огорожі (№2), воріт огорожі (№3), у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідач копію позовної заяви з додатками отримав, відзиву у встановленому порядку на адресу суду не подав.
11.09.2023 судом підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду ( а.с. 112).
У ході судового розгляду представник позивача адвокат Валенко Р.І. заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у заяві про зміну предмету позову, просив позов задовольнити. Надалі представник позивача подав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначає, що позов, з урахуванням зміни його предмету, підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити. Позивач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача просив проводити розгляд справи без участі позивача ( а.с. 118)
Представник відповідача Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, подав на адресу суду заяви про розгляд справи без його участі, зазначає, що заперечень проти позову не має, при вирішенні справи покладається на розсуд суду (а.с. 48-49, 70-71, 81-82,116-117).
Враховуючи те, що усі учасники судового розгляду у судове засідання не з`явилися, суд проводить розгляд справи з урахуванням положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та проаналізувавши у сукупності всі докази зібрані по справі, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 08.04.2022, ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Гоголеве Миргородського (колишнього Великобагачанського) району Полтавської області померла ОСОБА_2 ( а.с. 6).
За життя, 23.11.2020 ОСОБА_2 склала заповіт, згідно якого все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 . Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Гоголівської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області 23.11.2020, зареєстрований в реєстрі під №149 ( а.с. 7).
10.10.2001 на Українській універсальній біржі між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу № НМ-0413, за яким ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_4 придбала житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 ( а.с. 12).
ОСОБА_6 в селищі Гоголеве було перейменовано на АДРЕСА_1 на підставі рішення 10 сесії сьомого скликання від 27.06.2016, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області №231 від 06.03.2023 ( а.с. 14).
Договір купівлі-продажу житлового будинку було зареєстровано Колективним підприємством Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» у реєстровій книзі №4 під №506, про що видано реєстраційне посвідчення про реєстрацію житлового будинку за ОСОБА_4 ( а.с. 13).
15.01.2002 ОСОБА_7 та ОСОБА_4 одружилися, ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 від 15.01.2002 ( а.с. 11).
Відповідно до листа ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" №3163 від 04.04.2023, станом на лютий місяць 2004 року в реєстровій книзі №4 за реєстровим номером 506 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ( стара адреса: АДРЕСА_2 ) зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу №НМ-0413 від 10.10.2001 ( а.с. 30).
ОСОБА_1 прийняв після смерті ОСОБА_2 спадщину за заповітом в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами спадкової справи №197/2022 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 (а.с. 8, 62-69).
03 квітня 2023 року приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Сахарова Л.І. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , через те, що договір купівлі-продажу №НМ-0413 від 10.10.2001 укладений на Українській універсальній біржі та не був нотаріально посвідчений (а.с. 17).
Відповідно до технічного паспорту будинку садибного типу та витягу з реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, за адресою: АДРЕСА_1 розміщений житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що складається в цілому з: житлового будинку ( літ. «А-1»), літньої кухні (літ. «Б»), навісу (літ. «б»), погребу вхідного (літ. «В»), вбиральні (літ. «Г»), сараю ( літ. «Д»), навісу (літ. «д»), гаража (літ. «Є»), навісу (літ. «Ж»), огорожі №1, воріт огорожі №2, 3, будівництво не є самочинним (а.с. 18-21, 22-28).
Ринкова вартість об`єктів оцінки - житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 12.04.2023 становить 207100, що підтверджується звітом про оцінку майна та висновком про вартість майна ( а.с. 31, 32).
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.
З огляду на те, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.
На момент переходу права власності на спірне домоволодіння правовідносини підлягали регулюванню за нормами ЦК України (у редакції 1963 року).
Згідно зі ст. 153 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 224 ЦК України (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).
Статтею 47 ЦК України (в редакції 1963 року)встановлено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.
Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.
Зі змісту договору №НМ-0413 від 10.10.2001 вбачається, що даний договір укладений у відповідності до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований на Українській універсальній біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає, підлягає реєстрації у Полтавському БТІ.
Таким чином, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», суд приходить до переконання, що договір купівлі-продажу №НМ-0413 від 10.10.2001 є чинним, його дійсність сторонами договору не оспорювалася.
Відповідно до реєстраційного посвідчення КП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за померлою ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу. Здійснивши державну реєстрацію в КП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» домоволодіння, яке ОСОБА_9 придбала за договором купівлі-продажу №НМ-0413 від 10.10.2001, держава цим самим визнала її право на спірне домоволодіння, як таке, що виникло на незаборонених законом підставах. Згідно інформації КП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» станом на лютий місяць 2004 року право власності на вказане домоволодіння зареєстровано за останньою.
У відповідності до ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.
Стаття 1296 ЦК України визначає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Таким чином, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.
Керуючись ст. ст. 4, 11, 12, 13, 76-80, 81, 83, 247, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з: житлового будинку (літ А-1), літньої кухні (літ. Б), навісу (літ. б), погребу вхідного (літ. В), вбиральні (літ. Г), сараю (літ. Д), навісу (літ. д), гаражу (літ. Є), навісу (літ. Ж), огорожі (№1), воріт огорожі (№2), воріт огорожі (№3), у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 ;
представник позивача: адвокат Валенко Роман Іванович, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №3916 від 12.10.2021, адреса здійснення діяльності: АДРЕСА_4 ;
Повне рішення суду складено 16.10.2023.
Суддя Я.В. Прасол