Справа № 288/2832/23
Провадження № 2-н/288/222/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2023 року смт. Попільня

Суддя Попільнянського районного суду Житомирської області Зайченко Є. О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

До Попільнянського районного суду Житомирської області надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_2 , на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу і до досягнення дитиною повноліття.

Дослідивши матеріали заяви та додані до неї документи на відповідність вимогам 161-165 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч.3 ст.163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до роз`яснень п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2012, наявність спору про право вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Так, у поданій до суду заяві, заявник в обґрунтування заявлених вимог щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини вказує, що дитина проживає разом з нею, знаходяться на її утриманні, а тому просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання дитини.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Аналіз вищевказаної норми ч. 5 ст. 183 СК України дає можливості дійти висновку, що правом на звернення до суду із заявою про видачу судового наказу має право той із батьків, або інший законний представник дитини разом з яким вона проживає.

Суд звертає увагу, що в порушення вимог ч.3 ст.163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу не надано доказів на підтвердження обставин щодо проживання ОСОБА_3 , разом із матір`ю - ОСОБА_1 , а також щодо його перебування на утриманні останньої, на які заявник посилається у самій заяві.

Таким чином, заявником на виконання вимог п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України не додано доказів на підтвердження обставин його спільного проживання разом із дітьми, що за вимогами ч. 5 ст. 183 СК України має значення для вирішення питання про стягнення аліментів на користь заявника.

Пунктом 1 частини першої статті 165 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Положеннями частини другої статті 165 ЦПК України закріплено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене у видачі судового наказу слід відмовити.

Положенням ч. 1 ст. 166 ЦПК України визначено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись статтями 160-167, 259-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду Є. О. Зайченко