Номер провадження: 22-ц/813/7338/23
Головуючий у першій інстанції Гниличенко М.В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , відповідачі - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради

розглянувши в порядку письмового провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_4

на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 20 липня 2023 року, постановлену Київським районним судом м. Одеси у складі: судді Гниличенко М.В. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради про визнання недійсним договору, скасування рішення про державну реєстрацію та витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в:

У липні 2023 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися з вищевказаним позовом до Київського районного суду м. Одеси та просили визнати недійсним договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в частині передачі майна, що належить позивачам, а саме: 1/4 частки житлового будинку, площею 77,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати недійсним укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 договір купівлі-продажу в частині передачі майна, що належить позивачам, а саме: 1/4 частки житлового будинку, площею 77,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а саме: житловий будинок, площею 77,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та витребувати вказане майно, яке належить на праві приватної власності позивачам, з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20 липня 2023 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради про визнання недійсним договору, скасування рішення про державну реєстрацію та витребування майна з чужого незаконного володіння, передано на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України до Приморського районного суду м. Одеса, що розташований за адресою: вул. Балківська, 33, м. Одеса, 65029.

Передаючи справу за територіальною підсудністю до вказаного суду, суд виходив з того, що предметом спору є визнання недійсним договору, скасування рішення про державну реєстрацію та витребування з чужого незаконного володіння нерухомого майна, а саме: 1/4 частки житлового будинку, площею 77,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ), що територіально відноситься до Приморського району м. Одеси, а тому наявні підстави для передачі справи за підсудністю до належного суду, яким є Приморський районний суд м. Одеси.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу суду, а справу направити до Київського районного суду м. Одеси для продовження розгляду, посилаючись на порушення норм процесуального права. Вказує на те, що суд дійшов помилкового висновку про непідсудність справи Київському районному суді м. Одеси, не взявши до уваги та не надавши оцінку тим обставинам, що в місті Одесі наявні дві топографічних позначення з адресою АДРЕСА_2 та у Київському районі міста Одеси, в той час як відповідно до наданих позивачами доказів (технічний паспорт будинку) місцезнаходженням спірного нерухомого майна є Одеська область, Київський район.

Відзиву у визначений судом строк не надійшло.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена у п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що у липні 2023 року до Київського районного суду м. Одеси Рассказовим Ю.М., ОСОБА_2 подано позовну заяву з наведеними позовними вимогами.

Предметом спору є правомірність набуття відповідачами нерухомого майна житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно частини першої статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 31 цього Кодексу суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно п. 41 Постанови № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним, і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

Пунктом 42 Постанови передбачено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Із змісту позовної заяви слідує та наданих документів, що місцезнаходженням спірного нерухомого майна житлового будинку є АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_4 зазначає, що спірний житловий будинок територіально знаходиться у Київському районі міста Одеси, що, на його думку, підтверджується копією технічного паспорту житлового будинку, де місцезнаходженням об`єкту нерухомого майна є Одеська область, Київський район.

Як вбачається із доданої до позовної заяви копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який виготовлено фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 станом на 14.05.2021, а також із схеми розташування будівель та споруд та експлікації до неї, житловий будинок по АДРЕСА_1 (а.с. 15-17).

Слушним є посилання заявника на висновки, зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18, що виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. Словосполучення з приводу нерухомого майна необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Наведені вище обставини свідчать про те, що згідно із наданими позивачем доказами, місцезнаходженням майна, з приводу якого виник спір є АДРЕСА_1 .

За наведених обставин доводи апеляційної скарги про помилковість висновку суду в оскаржуваній ухвалі про направлення справи за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси є обґрунтованими та підтверджені наявними у справі доказами.

Належною підсудністю позову є суд, обраний позивачами в межах наданої йому процесуальним законом територіальної підсудності, - за місцезнаходженням нерухомого майна як виключної підсудності.

Не перевіривши наведеного, суд першої інстанції, висновки якого оскаржується ОСОБА_4 , дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для передачі справи за підсудністю Приморському районному суду м. Одеси не за місцезнаходженням нерухомого майна всупереч вищезазначеним правилам ЦПК України.

Оскільки позов подано до суду не за місцезнаходженням спірного нерухомого майна, що не відповідає змісту ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розгляду справи судом, встановленим законом, тому оскаржуване судове рішення ухвалено без дотриманням норм процесуального права, є незаконним та необґрунтованим.

Отже, наведені доводи апеляційної скарги спростовують правильність висновку суду першої інстанції, а питання щодо визначення підсудності вирішено з порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали та порушення прав скаржника на вільний доступ до правосуддя та до належного суду, то відповідно до п. 4 ч. 1ст. 379 ЦПК України ухвала суду підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до Київського районного суду м. Одеси.

Керуючись ст. 367, 374, 379 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 20 липня 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 17 жовтня 2023 року.

Судді: М.В Назарова

В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко