РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Нора Н.В.

з участю секретаря судових засідань Заверуха О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за заявою адвоката Діденка Володимира Євгеновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа Личаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій територіїї, -

встановив:

представник заявників звернувся до суду із заявою, про встановлення факту народження ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луганськ, Україна дитини жіночої статі на ім`я ОСОБА_3 у батьків: мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянство Україна, батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянство Україна.

Заяву мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луганськ, Україна, у батьків: мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянство Україна, батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянство Україна, народилася дитина жіночої статі на ім`я ОСОБА_3 .Батьки дитини перебувають у фактичних шлюбних відносинах. Вказані обставини підтверджується доданими до заяви копіями документів, оригінали яких знаходяться у заявників. Отримати свідоцтво про народження дитини в органах державної реєстрації актів цивільного стану на даний час неможливо, оскільки м.Луганськ є тимчасово окупованою територією, і всі документи, видані на цій території, вважаються недійсними. Тому факт народження дитини просять встановити в судовому порядку.

У судове засідання заявники та їх представник не з`явилися.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день та час судового розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

В силу вимог ч. 2 ст. 317 ЦПК України, справи вказаної категорії розглядаються невідкладно.

Враховуючи представлені документи, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до переконання, що заява підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Судовим розглядом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луганськ, Україна, у батьків: мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянство Україна, батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянство Україна, народилася дитина жіночої статі на ім`я ОСОБА_3 . Батьки дитини перебувають у фактичних шлюбних відносинах.

Вказані обставини підтверджуються доданими до заяви копіями документів, оригінали яких знаходяться у заявників, а саме: паспорту громадянина України ОСОБА_1 тапаспорту громадянки України ОСОБА_2 , свідоцтва про народження від 15.02.2022 року серія НОМЕР_1 , свідоцтва про встановлення батьківства від 15.02.2022 року, виписки з історії розвитку новонародженого №72.

Згідно з ч.6 ст. 5 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» примусове автоматичне набуття громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, громадянства Російської Федерації не визнається Україною та не є підставою для втрати громадянства України.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами, передбаченими на тимчасово окупованій території, є недійсними і не створює правових наслідків.

Встановлено, що заявникам неможливо зареєструвати народження дитини у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року. Так, п.2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено підстави для проведення державної реєстрації народження дитини. При відсутності підстав, визначених у цьому пункті державна реєстрація проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження дитини.

Згідно з п.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав в свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року територія Автономної республіки Крим та міста Севастополь, внутрішні води України цих територій, визначаються тимчасово окупованою територією.

Відповідно до ч.2 та 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав в свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про забезпечення прав в свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «Намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republicof Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою)» (Mozer v. the Republicof Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про народження особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів.

До такого висновку суд прийшов на підставі доказів наданих заявниками, які досліджені описані судом, а тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості.

У відповідності до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Згідно з п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Враховуючи наведене, беручи до уваги положення ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 293, 294, 315, 317, 319 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

заяву адвоката Діденка Володимира Євгеновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа Личаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій територіїї задовольнити.

Встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Луганськ, Україна дитини жіночої статі на ім`я ОСОБА_3 у батьків: мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянство Україна, батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянство Україна.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя: Нор Н.В.