Справа № 930/350/23
Провадження № 2/930/264/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.09.2023 року Немирівський районний суд

Вінницької області у складі:

головуючого судді - Науменка С.М.,

за участю секретаря судового засідання - Андрущак Л.П.,

учасників справи: позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката - Примакової В.В.,

представника відповідача адвоката - Кіцули В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирів, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, упущеної вигоди, завданої внаслідок злочину ,

встановив:

09.02.2023 року до Немирівського районного суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, упущеної вигоди, завданої внаслідок злочину, в якому позивач, просить суд:

- стягнути з ОСОБА_2 кошти в сумі 18300 грн. на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди;

- стягнути з ОСОБА_2 кошти в сумі 50 000 грн. на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди;

- стягнути з ОСОБА_2 кошти в сумі 31200 грн. на його користь упущену вигоду.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 14.12.2022 року, справа № 930/3033/19 звільнено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 296 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закрито кримінальне провадження.

29.10.2019 року близько 18:15 год., знаходячись у громадському місці, а саме біля входу в інтернет-кафе « PORTAL », що розташоване у підвальному приміщенні Немирівського районного будинку культури за адресою: вул. Горького, 93, м. Немирів Вінницької області маючи намір на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), ігноруючи існуючі загальноприйняті правила поведінки та моралі у суспільстві, під час розмови з ОСОБА_1 , використовуючи малозначний привід, умисно наніс йому 3 удари кулаками обох рук в область його обличчя справа та зліва. Продовжуючи свої хуліганські дії ОСОБА_2 різко підійшов до нього, ОСОБА_1 та умисно, безпричинно наніс кулаком лівої руки 1 удар в область його обличчя.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 244 від 13.11.2019 року, ОСОБА_2 спричинив йому ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді синців в області правої щоки, в проекції нижньої щелепи зліва, в області правого повіка правого ока з поширенням на спинку носа, закритого перелому кісток носа, крововиливів на слизовій оболонці правої щоки, верхньої та нижньої губ зліва, травматичного сколу (ріжучої частини) 2 зуба верхньої щелепи зліва та 4,5 зубів нижньої щелепи зліва, струсу головного мозку, які згідно цього ж висновку судово-медичного експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (п. 2.3.3).

Таким чином, ОСОБА_2 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинені особою, раніше судимою за хуліганство.

ОСОБА_1 , є потерпілим по даній справі, так як отримав тілесні ушкодження, внаслідок чого виник тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до КТ-висновку у центрі сучасної діагностики «Нейромед» від 04.11.2019 року, КТ-ознаки незначно вираженої енцефалопатії головного мозку, лівобічного гаймориту з наявністю стороннього тіла, перелом кісточок носа.

Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста Немирівської ЦРЛ від 05.11.2019 року, внаслідок отриманих травм у нього виявлено струс головного мозку, перелом кісток носа, гематома слизової поверхні верхньої і нижньої губи.

Згідно виданої йому довідки ТОВ «Стоматологічна клініка «Пріор» від 29.11.2019 року, 22-ий, 23-ій, 33-ій зуби із сколами емалі на коронковій частині, які виникли внаслідок удару. Вартість лікування сколів емалі становить близько 3000 грн.

Згідно довідки стоматологічного обстеження від 16.01.2020 року, йому встановлено наступний діагноз: травма 2.1, 2.2, 3.4 зубів перелом кореневої частини зуба до дентиноемалевого з`єднання. На підставі проведених обстежень, йому було призначено лікування, собівартість якого становить 3300,00 грн.

У зв`язку із таким його станом здоров`я, він перебував на стаціонарному лікуванні у період з 30.10.2019 року до 04.11.2019 року, з 05.11.2019 року по 13.11.2019 року перебував на амбулаторному лікуванні, що підтверджується листом непрацездатності, а також рядом довідок.

У зв`язку з його лікуванням, ним було витрачено кошти в розмірі 8300,00 грн.

Окрім того, ним було укладено договір № 101 на туристичне обслуговування від 27.10.2019 року із Туристичною агенцією Люксор (м. Немирів Вінницької області), відповідно до якого його подорож мала би тривати з 05.11.2019 року по 14.11.2019 рік. На підставі умов даного договору, ним було сплачено туроператору 10 000,00 грн. завдатку. Через хуліганські дії відповідача, він фізично не зміг виконати умови даного договору та відповідно, не повернув сплачений ним туроператору завдаток.

Загалом понесені ним матеріальні витрати, внаслідок злочинних дій відповідача становлять 18300,00 грн.

Крім матеріального збитку йому позивачеві, внаслідок хуліганських дій ОСОБА_2 було завдано і моральну шкоди, яка полягає в наступному: внаслідок пережитої ситуації він пережив страх, фізичний біль, порушились його робочі та життєві плани, змушений був вживати додаткових заходів для організації свого життя, під час його тривалого перебування на стаціонарному лікуванні він був відірваний від перебування в родинному колі.

Завдану йому моральну шкоду він оцінює в сумі 50 000 тис. грн..

На стаціонарному лікуванні він перебував у період з 30.10.2019 року до 04.11.2019 року та з 05.11.2019 року по 13.11.2019 року, в послідуючому перебував на амбулаторному лікуванні, що підтверджується листом непрацездатності.

Одним із видів його підприємницької діяльності є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, що підтверджується витягом з реєстру платників єдиного податку.

ОСОБА_1 , як фізичною-особою підприємцем 01.11.2019 року укладено договір оренди нежитлового приміщення загальною площею 81 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , з фізичною - особою підприємцем ОСОБА_3 , строком оренди 2 роки 11 місяців. Даний договір укладено з метою послідуючої передачі орендованого майна в суборенду.

В зв`язку із станом здоров`я він уклав договір суборенди орендованого майна не з листопада 2019 року, а з грудня 2019 року, в наслідок чого втратив вигоду в розмірі місячної оренди плати в сумі 31200 грн.

Відповідно до виписки ПриватБанку за період з 01.12.2019 року по 10.04.2020 року ним 10.01.2020 року отримано плату за оренду приміщення в розмірі 37238 грн. 71 коп. за січень 2020 року.

Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані.

Збитки позивача полягають не в його реальних втратах, яких він зазнав або зазнає, а втих доходах, які позивач недоотримав або недоотримає внаслідок порушення його цивільного права.

З огляду на викладене вище, позивач звернувся до суду із позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, упущеної вигоди, завданої внаслідок злочину.

В ідповідач 03.05.2023 року, не погодившись із позовними вимогами надав суду відзив на позов, в якому зазначив, що позов ОСОБА_1 до нього про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, упущеної вигоди, завданої злочином, визнає частково, в решті позовних вимог позивача просить відмовити.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі та пояснили підстави звернення до суду з позовом таким чином, як про це зазначено вище.

В судовому засіданні представник відповідача Кіцула В.І. позовні вимоги визнає частково.

Ухвалою суду від 14.02.2023 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

Під час судового розгляду справи по суті суд заслухав усні пояснення позивача його представника та представника відповідача по суті спору, дослідив письмові докази, наявні в матеріалах справи, заслухав заключне слово позивача його представника та представника відповідача.

У судовому засіданні 21.09.2023 року суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення суду.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до висновку спеціаліста судово-медичного експерта №244 від 30.10.2019 року разом з додатками, у ОСОБА_1 виявлено ушкодження у вигляді синців в області правої щоки, в проекції нижньої щелепи зліва, в області правого повіка правого ока з поширенням на спинку носа, закритого перелому кісток носа, крововиливів на слизовій оболонці правої щоки, верхньої та нижньої губ зліва, травматичного сколу (ріжучої частини) 2 зуба верхньої щелепи зліва та 4,5 зубів нижньої щелепи зліва, струсу головного мозку. Це підтверджується копією висновку від 30.10.2019 року № 244.

За відомостями з медичної документації, позивач - ОСОБА_1 проходив лікування у період з 30.10.2019 року по 04.11.2019 року, з 05.11.2019 року по 09.11.2019 року. Це підтверджується копіями довідок від 05.11.2019 року № 694795, від 06.11.2019 року № 694795.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 14.12.2022 року, справа № 930/3033/19, провадження №1-кп/930/111/22, було задоволено клопотання захисника обвинуваченого адвоката Кіцули В.І. про закриття відносно ОСОБА_2 кримінального провадження №0000511 від 30.10.2019 року за обвинуваченням за ч. 1 ст. 296 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та звільнення від кримінальної відповідальності, та закрито кримінальне провадження №0000511 від 30.10.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 296 КК України, звільнено його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності; цивільний позов ОСОБА_1 було залишено без розгляду. Вказана ухвала суду набрала законної сили станом на 26.12.2022 року.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до положень ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Так, до загальних умов цивільно-правової відповідальності відносяться: 1) протиправний характер поведінки (дій чи бездіяльності) особи, на яку передбачається покласти відповідальність (чи настання інших спеціально передбачених законом або договором обставин); 2) наявність у потерпілої особи шкоди або збитків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою порушника і наступними шкідливими наслідками; 4) вина правопорушника.

Сукупність перерахованих умов, за загальним правилом необхідних для покладання цивільно-правової відповідальності на конкретну особу, називається складом цивільного правопорушення. Відсутність хоча б одного із зазначених умов відповідальності, як правило, виключає її застосування. Встановлення даних умов здійснюється саме у зазначеній черговості, оскільки відсутність одного з попередніх умов позбавляє сенсу встановлення інших (наступних) умов.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 09.08.2017 року, справа № 908/2138/16, за якою для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, за відсутності хоча б одного із цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04, п. 64, від 15 жовтня 2009) Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Співмірне відшкодування шкоди, в тому числі й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Сама лише констатація у судовому рішення порушення прав позивача не завжди може бути достатньою для того, щоб захист міг вважатися ефективним.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.04.2019 року у справі №464/3789/17, адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п. 52).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч. ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Згідно з положеннями ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У ході судового розгляду справи судом було встановлено, що в діях відповідача наявний склад кримінального правопорушення. Оскільки дії відповідача відносно позивача мають протиправний характер, що підтверджується висновком судового експерта та ухвалою суду у кримінальному провадженні, позивач як потерпілий зазнав шкоди, а саме внаслідок протиправних дій відповідача, між протиправною поведінкою відповідача і шкідливими наслідками встановлено причинний зв`язок, що доведено належними та допустимими доказами, та у вчиненні протиправних дій встановлена вина відповідача, оскільки кримінальне провадження закрито у зв`язку зі спливом строків давності та звільненням від кримінальної відповідальності, тобто за нереабілітуючими обставинами.

Суд, вирішуючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди та надаючи оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, дійшов висновку, що завдані позивачу матеріальна шкода в сумі 18300 грн. витрат на лікування та оплати придбаної путівки на відпочинок, якою позивач не зміг скористатися через нанесення йому тілесних ушкоджень, а також моральна шкода у сумі 30 000,00 грн. є розумними та співмірними понесеним ним стражданням, внаслідок скоєння відповідачем відносно нього кримінального правопорушення.

Аналіз викладеного вище, з дотриманням принципів розумності та пропорційності, дає суду підстави для висновку про те, що позивач довів належними та допустимими докази завдання йому матеріальної та моральної шкоди у розмірі 18 300 грн. та 30 000,00 грн., відповідно.

Також підлягають стягненню 31200 грн. втраченої вигоди, а саме орендної плати за передачу майна в суборенду, яку позивач не отримав внаслідок протиправних дій відповідача, згідно поданого ним розрахунку.

Також відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073.60 грн. станом на 07.02.2023 року.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 1013, 19, 23, 7681, 89, 133, 137, 141, 209, 210, 213, 228, 229, 258, 259, 263-265, 274, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, упущеної вигоди, завданої внаслідок злочину - задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кошти в сумі 18300 (вісімнадцять тисяч триста) грн.. 00 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 30 000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп. завданої моральної шкоди, та 31 200 (тридцять одну тисячу двісті) грн.. 00 коп. упущеної вигоди.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1073.60 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 03.10.2023 року.

Суддя С.М.Науменко