ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-др/753/144/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2023 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Григораш Н.М.,

за участю:

представника заінтересованої особи Ярошенка Д.В.,

скаржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві заяву приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Мілоцького Олега Леонідовича, подану представником Ярошенком Дмитром Валерійовичем про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мілоцький Олег Леонідович, Акціонерне товариство «УкрСиббанк» на дії приватного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дарницького районного суду м Києва перебувала цивільна справа за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мілоцький Олег Леонідович, Акціонерне товариство «УкрСиббанк» на дії приватного виконавця.

В судовому засіданні, призначеному на 05 вересня 2023 року представником скаржників ОСОБА_4 заявлено клопотання про залишення скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на дії приватного виконавця без розгляду.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києві від 05 вересня 2023 року скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мілоцький Олег Леонідович, Акціонерне товариство «УкрСиббанк» на дії приватного виконавця залишено без розгляду.

12 вересня 2023 року від представника приватного виконавця Мілоцького О.Л. - Ярошенка Д.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу в сумі 5 000 грн.

В обґрунтування заяви вказує, що скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_3 була мотивована тим, що приватним виконавцем не було знято арешт з майна скаржників за зверненням, яке було отримано приватним виконавцем 19.06.2023 року. Заперечуючи проти скарги, приватний виконавець зазначав, що скаржниками до заяви про зняття арешту не було додано документів, що підтверджують обставини для зняття арештів. Під час розгляду скарги представником скаржників було подано заяву про зняття арешту, до якої було додано належним чином звірену копію ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 08.12.2020 року. За результатом розгляду даної заяви приватним виконавцем було знято арешти з майна. В подальшому представником скаржників було подано заяву про залишення скарги без розгляду.

Заявник вказує, що скарга на дії приватного виконавця була залишена без розгляду скаржником через її необґрунтованість та безпідставність, оскільки після належно складеного звернення представником скаржників, приватним виконавцем обтяження накладені в межах виконавчого провадження були припинені.

В судовому засіданні представник Ярошенко Д.В. заяву про ухвалення додаткового рішення підтримав та просив суд її задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_1 проти задоволення заяви заперечувала, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість. Пояснила, що звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність приватного виконавця Мілоцького О.Л. з метою захисту її порушених прав. Додала, що незважаючи на закінчення виконавчих проваджень, з грудня 2020 року (ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 08.12.2023 року виконавчий лист № 753/22718/16 від 18.06.2019 визнано таким, що не підлягає виконанню) вони були позбавлені можливості користуватися та розпоряджатися своїм майном, оскільки з їх майна не був знятий арешт.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини та перевіривши їх доказами, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг на виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розподіл витрат у разі залишення позовної заяви без розгляду регламентовано ст. 142 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до ч. 6 ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Згідно ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, незалежно від результатів вирішення спору відповідач у відповідності до ч. 9 ст.141 ЦПК України має право заявити вимоги про стягнення судових витрат, здійснених ним, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони.

Зловживання правами характеризуються умислом порушити порядок цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Під зловживанням процесуальними правами маємо розуміти особливу форму цивільного процесуального правопорушення, тобто умисні недобросовісні дії учасників цивільного процесу, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав і здійснювані лише з видимістю реалізації таких прав, пов`язані з обманом відносно відомих обставин справи, в цілях обмеження можливості реалізації або порушення прав інших осіб, що беруть участь в справі, а також в цілях того, що перешкодило діяльності суду по правильному і своєчасному розгляду і вирішенню цивільної справи, - що породжує застосування заходів цивільного процесуального примусу.

Відповідно до роз`яснень, які міститься у п. 38 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст.ст. 55, 124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Таким чином, за змістом ч. 5 ст. 142 ЦПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи, та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету обмеження прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали справи не містять відповідних належних доказів на підтвердження обставин щодо необґрунтованих дій скаржників при звернення до суду та під час розгляду справи, а крім того, будь-яких зловживань процесуальними правами з боку ОСОБА_1 , ОСОБА_3 судом, з огляду на положення ст. 44 ЦПК України, не встановлено.

Доводи представника приватного виконавця Мілоцького О.Л. про те, що внаслідок необґрунтованих дій скаржників було подано дану скаргу, що і призвело до понесення останнім витрат на правову допомогу, суд відхиляє, оскільки звернення скаржників до суду за захистом порушеного права, а також дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ними своїми процесуальними правами, тобто їх дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою їх обов`язок відшкодувати понесені заінтересованою особою витрати на правову допомогу.

Підсумовуючи вищенаведене та беручи до уваги, що заявником не доведено факт понесення приватним виконавцем Мілоцьким О.Л. витрат пов`язаних з розглядом справи, саме внаслідок необґрунтованих дій скаржників, а відтак суд не вбачає підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення та вважає за доцільне відмовити у задоволенні заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 133, 141, 142, 260, 261 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Мілоцького Олега Леонідовича, поданої представником Ярошенком Дмитром Валерійовичем про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мілоцький Олег Леонідович, Акціонерне товариство «УкрСиббанк» на дії приватного виконавця - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали.

СУДДЯ О.Р.ЛУЖЕЦЬКА