КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №759/3563/22
провадження №22-з/824/781/2023
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Гуля В.В. (суддя-доповідач)
суддів - Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.
за участю секретаря судового засідання - Линок В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -
У лютому 2022 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 15 листопада 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 02 грудня 2022 року частково задоволено заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у розмірі 25 000 грн.

В іншій частині вимог заяви відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 15 листопада 2022 року та додатковим рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 02 грудня 2022 року ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 15 листопада 2022 року та додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 02 грудня 2022 року залишено без змін.

20 березня 2023 року адвокат Якімлюк Н.О., яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , подала заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 30 000 грн.

23 березня 2023 року Київський апеляційний суд ухвалив додаткове рішення, яким стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок компенсації понесених судових витрат на правову допомогу 30 000 грн.

Постановою Верховного Суду від 18 травня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Постанову (додаткове судове рішення) Київського апеляційного суду від 23 березня 2023 року скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 15 листопада 2022 року, додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 02 грудня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 березня 2023 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 24 травня 2023 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення залишено без задоволення.

Зазначено, що враховуючи, що в цій справі Верховний Суд не змінив рішення судів першої та апеляційної інстанцій і не ухвалив нове рішення, а виснував про залишення без змін рішення суду першої інстанції, додаткового рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду без змін, водночас зробив висновок про скасування постанови (додаткового судового рішення) апеляційного суду від 23 березня 2023 року та направлення справи в цій частині на новий апеляційний розгляд, тому не існує підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції. Судові витрати, в тому числі понесені сторонами у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції, підлягають розподілу за результатами розгляду справи і вирішення питання про ухвалення додаткового рішення апеляційним судом по суті, тобто за загальними правилами розподілу судових витрат. Питання про прийняття або відхилення доказів на підтвердження понесених судових витрат підлягає вирішенню повноважним судом під час розподілу судових витрат.

02 червня 2023 року апеляційним судом отримано заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення, в якій остання просить прийняти додаткову постанову про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000 грн.

В обґрунтування вимог заяви зазначає, що ухвалою Верховного Суду від 24 травня 2023 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення залишено без задоволення.

Вказує, що понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції підтверджується наступними документами:

- договором про надання правової допомоги №03/06 від 03 червня 2022 року;

- додатком №6 від 18 квітня 2023 року до договору №03/06 від 03 червня 2022 року;

- актом надання послуг №6 від 23 травня 2023 року;

- рахунком на оплату №6 від 23 травня 2023 року.

Зауважує, що загальна сума витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем у зв`язку з розглядом справи у Верховному Суді, становить фіксовану 30 000 грн, погоджену сторонами у додатку №6 від 18 квітня 2023 року.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу підлягає задоволенню частково.

Відповідно до вимог частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України).

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

При цьому витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19 (провадження №61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц (провадження №61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18 (провадження №61-44217св18).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (Правовий висновок Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2022 року у справі №915/294/21).

Як зазначено вище, ухвалою Верховного Суду від 24 травня 2023 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення залишено без задоволення з підстав того, що судові витрати, в тому числі понесені сторонами у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції, підлягають розподілу за результатами розгляду справи і вирішення питання про ухвалення додаткового рішення апеляційним судом по суті, тобто за загальними правилами розподілу судових витрат.

Питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 в суді касаційної інстанції не вирішувалось.

На підтвердження розміру понесених ОСОБА_1 витрат на правову допомогу його представник надав копії договору про надання правової допомоги №03/06 від 03 червня 2022 року; додатку №6 від 18 квітня 2023 року до договору №03/06 від 03 червня 2022 року; акту надання послуг №6 від 23 травня 2023 року; рахунку на оплату №6 від 23 травня 2023 року.

Відповідно до додатку №6 від 18 квітня 2023 року до договору про надання правової допомоги №03/06 від 03 червня 2022 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «ЕС ЕЛ ЕЙ» та ОСОБА_1 , сторони визначили вартість послуг на правничу допомогу в суді касаційної інстанції у фіксованому розмірі 30 000 грн.

Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2021 року у справі №922/3812/19, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Представником відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 правнича допомога надавалась у зв`язку з поданням позивачем касаційної скарги на рішення та додаткове рішення суду першої інстанції, а також постанову та додаткову постанову апеляційного суду, вказано чіткий обсяг послуг, наданих відповідачу, а саме ознайомлення з касаційною скаргою та підготовка відзиву на касаційну скаргу передбачені додатком №6 від 18 квітня 2023 року до договору про надання правової допомоги №03/06 від 03 червня 2022 року.

Разом з тим, ураховуючи складність справи, витрачений адвокатом час на надання ОСОБА_1 правничої допомоги, зважаючи на те, що предметом позову ОСОБА_3 є позбавлення відповідача батьківських прав, надання правничої допомоги відповідачу в суді касаційної інстанції не потребувало аналізу великої кількості документів, норм права та судової практики, колегія суддів уважає за можливе зменшити заявлений розмір витрат на правничу допомогу до 15 000 грн.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про задоволення поданої заяви частково та ухвалення додаткового рішення по справі про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.

Керуючись статтею 270 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення- задовольнити частково.

Ухвалити додаткову постанову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді касаційної інстанції, у розмірі 15 000 грн.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий В.В. Гуль

Судді Ю.О. Матвієнко

Я.С. Мельник