Провадження № 2/641/776/2023 Справа № 641/1458/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м. Харків

Комінтернівський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Онупко М.Ю.,

за участю секретаря Харченко А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора про розірвання договору довічного утримання,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора про розірвання договору довічного утримання.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що їх на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 10.04.1997 року Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-1245, зареєстрованого в ДКП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 21.04.1997 року за № 58514, а також зареєстрованого в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 11.11.2015 року, право власності № 11988972, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01. 11.11.2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 уклали договір довічного утримання, який посвідчений державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори Агасян В.Г. та зареєстрвоаний у реєстрі за № 6-845. Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_1 передала, а ОСОБА_6 набула у власність квартиру АДРЕСА_1 , в свою чергу ОСОБА_5 зобов`язалась забезпечувати відчужувачу ОСОБА_1 утримання довічно на умовах договору.

Крім того, 27.12.2018 року ОСОБА_1 , набувач ОСОБА_6 та ОСОБА_3 уклали договір про зміну набувача в договорі довічного утримання, внесення змін та доповнення до нього. Згідно умов договору обов`язки набувача за договором довічного утримання були передані відповідачу ОСОБА_3 . Відповідно до п. 9 договору довічного утримання у редакції від 11.11.2015 року відчужувач ОСОБА_1 отримала від набувача одноразове грошове утримання в розмірі 37 000 грн., та 27.12.2018 року під час укладення договору про зміну набувача у договорі довічного утримання ОСОБА_1 додатково отримала одноразове грошове утримання в розмірі 4000 грн.

Також вказала, що наприкінці жовтня 2021 року вона тяжко захворіла, та сусіди викликали швидку, однак від госпіталізації вона відмовилась. У зв`язку з зазначеними обставинами вона неодноразово засобами телефонного зв`язку зверталась до ОСОБА_3 з проханням внести зміни до договору довічного утримання, та окрім утримання почати доглядати її, однак він відмовлявся, посилаючись на те, що вказаним договором на нього обов`язки з догляду не покладені. Протягом жовтня-грудня 2021 року сусіди ОСОБА_1 телефонували ОСОБА_3 та просили звернути увагу на те, що вона тяжко хвора, потребує стороннього догляду та допомоги у придбанні ліків. Однак, ОСОБА_3 відмовлявся надавати таку допомогу, мотивуючи тим, що щомісяця сплачує ОСОБА_1 грошове утримання в розмірі 800 грн.

Окрім того, позивач зазначила, що укладаючи договір довічного утримання вона не передбачала суттєвого погіршення стану свого здоров`я та настання безпорадного стану, тим більше вона не могла передбачити і значне погіршення її соціально-побутових умов, викликаних діями держави агресора, інакше договір не був би нею укладений. Відповідач, в свою чергу, відмовляється доглядати позивача, вважаючи, що згідно умов договору несе обов`язок лише утримувати ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, позивач ОСОБА_1 була вимушена звернутися з даним позовом до суду для захисту своїх прав та інтересів.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.12.2022 року (суддя Колодяжна І.М.) відкрито провадження по цивільній справі № 641/1458/22, розгляд справи вирішено проводити в загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання.

На підставі розпорядження керівника апарату суду Гасимової Л.В. від 13.03.2023 року № 14, у зв`язку зі звільненням судді Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_7 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2023 року, вказані матеріали цивільної справи № 641/1458/22 надійшли до провадження судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Онупко М.Ю.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.03.2020 року прийняти до розгляду та призначено в підготовче судове засідання, розгляд справи вирішено проводити в загальному позовному провадженні.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на те, що в кінці листопада 2021 року вона захворіла та потрапила в лікарню. 07.12.2021 року до неї до дому, після того як вона неодноразово дзвонила, приїхав ОСОБА_3 з своєю дружиною ОСОБА_8 , вони повідомили їй, що приймати участь у її лікуванні не будуть. Так, 08.12.2021 року вона була госпіталізована, однак вказані особи до неї не приїжджали. Також, вказала, що кожного місяця засобами поштового зв`язку їй направлялися 800 грн. від відповідача, однак з серпня вересня 2021 року вона їх не отримує, у зв`язку з чим грошові кошти повертаються відправнику. Вперше вона повідомила відповідача про бажання розірвати договір довічного утримання у серпні 2021 року, однак причину вона не пам`ятає.

Крім того, пояснила, що на момент підписання договору про внесення змін до договору довічного утримання у 2018 році вона почувала себе добре, у зв`язку з чим підписала вказаний договір. В той же час позивач вказала, що не хотіла щоб її передали на утримання ОСОБА_3

ОСОБА_1 вказала, що в жовтні-листопаді 2021 року, точної дати вона не пам`ятає, відповідач ОСОБА_3 пропонував їй забезпечити допомогою домогосподарки або медсестри, на період її лікування вдома. Під час її знаходження в лікарні ОСОБА_3 , відмовився оплачувати її лікування, однак запропонував сплати послуги реабілітаційного центру, однак вона відмовилась. Позивач вказала, що на її думку, відповідач їй не допомагав по дому, не відстоював її інтереси перед сусідами. При цьому зазначила, що ОСОБА_3 щомісячно сплачував витрати за комунальні послуги, та висилав їй, передбачену договором суму утримання.

В судовому засідання представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала, та посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просила їх задовольнити. Також, вказала, що у зв`язку із змінами стану здоров`я позивача, введенням військового стану в країні позивач потребує постійного догляду, та чинний договір довічного утримання порушує права позивача.

До судового засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

В наданому до суду відзиві на позовну заяву зазначив, що відповідно до змісту позовної заяви вбачається, що позивач з моменту кладення договору довічного утримання та по теперішній час досягла віку 82 років, та стан її здоров`я погіршився. Однак, старіння людини і погіршення у зв`язку з цим стану здоров`я є неминучим процесом, а тому вказані обставини в розумінні положень ст. 652 ЦК України не є обставинами, які вона, в момент укладення оспорюваного договору, вважала такими, що не настануть в майбутньому.

Крім того, вказав, що зобов`язання за договором довічного утримання виконуються ним належним чином, що також не заперечується позивачем. В свою чергу позивач відмовлялась від запропонованих ним пропозицій щодо надання їй на постійній основі за його рахунок доглядальниці, придбання ліків або поміщення її до реабілітаційного центру.

До судового засідання третя особа ОСОБА_4 не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Представник третьої особи Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до договору довічного утримання від 11.11.2015 року посвідченого державним нотаріусом Сьомої харківської державної нотаріальної контори Агасян В.Г., зареєстрований в реєстрі за № 6-845, ОСОБА_1 передала у власність, а набувач ОСОБА_4 отримала у власність квартиру АДРЕСА_1 , та взамін чого ОСОБА_4 зобов`язалась забезпечувати відчужувача утриманням довічно на умовах цього договору.

Відповідно до п. 7 договору довічного утримання ОСОБА_4 зобов`язалась довічно утримувати ОСОБА_1 , тобто забезпечувати грошовими ресурсами, на які відчужувач самостійно буде забезпечувати себе харчуванням, одягом, лікарськими засобами тощо. Сторони домовились, що утримання оцінюється сторонами за спільною згодою у розмірі 800 грн. на місяць, які будуть щомісячно надаватися відчужувачу шляхом банківського або поштового переказу або готівкою.

У випадку виникнення, в майбутньому, потреби забезпечення відчужувача іншими видами матеріального забезпечення чи догляду, відчужувач самостійно, на свій розсуд, несе всі витрати на ці види забезпечення в межах грошового утримання, передбаченого цим договором, згідно обумовлених сум.

Пунктом 8 договору довічного утримання встановлено, що грошове утримання буде щомісячно виплачуватись, починаючи з моменту укладення цього договору до 10 числа поточного місяця поштовим переказом за адресою: АДРЕСА_2 . У випадку зміни способу отримання щомісячного грошового утримання відчужувач зобов`язаний вчасно (за п`ятнадцять днів до сплати наступного платежу) в письмовій формі повідомити про це набувача за адресою: АДРЕСА_3 . Сума грошового щомісячного утримання підлягає індексації та нараховується щорічно в лютому місяці чергового року за попередній рік з урахуванням річного індексу інфляції споживчих цін за інформацією Державної служби статистики України. Не своєчасна сплата індексації не є порушенням істотних умов договору.

Крім того, пунктом 9 договору довічного утримання передбачено, що одноразове грошове утримання визначено сторонами за спільною згодою у розмірі 37 000 грн., які відчужувач отримав повністю від набувача перед підписанням цього договору. Одноразове грошове утримання не підлягає перегляду та не індексується і надається відчужувачу для забезпечення себе всім необхідним для повноцінного життя.

Пунктом 10 договору довічного утримання встановлено, що відчужувач засвідчує, що визначене сторонами щомісячне грошове утримання є достатнім для підтримання повноцінного та якісного життєвого рівня відчужувача та не потребуватиме подальшого перегляду сторонами умов договору.

З договору про зміну набувача в договорі довічного утримання, посвідченого 11.11.2015 року державним нотаріусом Сьомої харківської державної нотаріальної контори Агасян В.І. за реєстром № 6-845 та внесення змін та доповнення до нього від 27.12.2018 року судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 домовились внести зміни та доповнення до договору довічного утримання від 11.11.2015 року, а саме в преамбулі та п. 1 зазначеного договору набувачем вказати ОСОБА_3 . Пункт 7 договору довічного утримання викладено в наступній редакції: «п. 7. Я, ОСОБА_3 , зобов`язуюсь довічно утримувати ОСОБА_1 , тобто забезпечувати грошовими ресурсами, на які відчужувач самостійно буде забезпечувати себе харчуванням, одягом, лікарськими засобами, тощо. Сторони домовились, що грошове утримання оцінються сторонами за спільною згодою у розмірі 800 грн., які будуть щомісячно надаватися відчужувачу шляхом банківського або поштового переказу, або готівкою під розписку.».

Пункт 9 договору довічного утримання, згідно до договору про зміну набувача в договорі довічного утримання від 27.12.2018 року передбачає, що до одноразового грошового утримання визначеного сторонами за спільною згодою у розмірі 37 000 грн., додати 4000 грн., які відчужувач отримав повністю від набувача перед підписанням цього договору.

Крім того, згідно п. 7 договору про зміну набувача в договорі довічного утримання встановлено, що цей договір є невід`ємною частиною договору довічного утримання, посвідченого 11.11.2015 року державним нотаріусом Сьомої харківської державної нотаріальної контори Агасян В.І. за реєстром № 6-845.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_9 пояснила суду, що ОСОБА_1 є її сусідкою, та вони знайомі близько 7-8 років, знаходяться в добрих відносинах. В листопаді 2021 року вона звернулась за допомогою, у зв`язку з тим, що захворіла гострим респіраторним захворюванням COVID-19. Вона подзвонила особам, які її доглядають та повідомила, що ОСОБА_1 потребує допомоги, та її потрібно відвезти до лікарні. Однак, вказані особи не приїхали, а тому вона була вимушена викликати швидку допомогу. Пізніше ОСОБА_1 було госпіталізовано за допомогою карети швидкої допомоги. Під час знаходження ОСОБА_1 в лікувальному закладі вона допомагали їй в лікувальні та привозила продукти харчування. Також, вказала, що коли почалася війна, то вони залишились з нею разом, будь-яких інших осіб, які б допомагали їй не було.

Крім того, вказала, що зі слів ОСОБА_1 їй відомо, що остання зверталась до ОСОБА_3 з проханням про допомогу, однак він їй відмовив.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що він є сусідом ОСОБА_1 , та знайомий з нею з 2016 року. У 2021 році ОСОБА_1 захворіла, та він побачив, що вона потребує допомоги. Зі слів ОСОБА_1 , йому відомо про укладений договір довічного утримання, та на її думку, за вказаним договором їй повинна була надаватися допомога. Також, вказав, що його мати дзвонила особам, які повинні були надавати допомогу за вищевказаним договором, та ці особи повідомили, що приїдуть до ОСОБА_1 . Однак, як з`ясувалось пізніше ніхто із зазначених осіб до неї не приїжджав. При першому виклику швидкої допомоги лікарі вказали, що ОСОБА_1 може лікуватися в домашніх умовах. Викликавши швидку допомогу наступного разу було з`ясовано, що ОСОБА_1 потребує госпіталізації. Після госпіталізації ОСОБА_1 він та його мати почали нею опікуватися. Під час знаходження в лікарні ОСОБА_1 ніхто, окрім них, не відвідував. Також, після початку війни, ніхто із зазначених осіб за договором довічного утримання не надавав допомогу ОСОБА_1 . Крім того, вказав, що за допомогою з усіх побутових питань вона звертається до нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно з ч. 2 ст. 746 ЦК України, набувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути повнолітня дієздатна фізична особа або юридична особа.

Відповідно до ст. 745 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. ст. 744-754 ЦК України та умовами укладеного між сторонами договору довічного утримання (догляду), обов`язки з вчинення певних дій, передбачених договором, покладено на набувача, а відчужувач у договорі довічного утримання (догляду) передає у власність набувачу квартиру та наділяється правом вимоги, тому набувач повинен довести належне виконання ним зобов`язань за договором.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що відповідачем ОСОБА_3 належним чином виконувалися обов`язки за договором довічного утримання від 11.11.2015 року, та з урахуванням договору про зміну набувача в договорі довічного утримання від 27.12.2018 року, в тому числі виконувалися зобов`язання визначені п. 7 договору про зміну набувача в договорі довічного утримання від 27.12.2018 року, що не заперечувалось позивачем та її представником в судовому засіданні.

З приводу посилань представника позивача щодо зміни істотних умов договору довічного утримання, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 652 ЦК України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору.

Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

В даному випадку судом не встановлено наявності одночасно умов передбачених положеннями п.п. 1-4 ч. 2 ст. 652 ЦК України, на які посилався позивач посилався в обгрунтування своїх позовних вимог.

Під час укладення договору довічного утримання, сторони дійшли згоди з усіх істотних умов, які є необхідними для договору такого виду.

Абзацем другим пункту 7 договору про зміну набувача в договорі довічного утримання від 27.12.2018 року передбачено, що у випадку виникнення, в майбутньому, потреби забезпечення відчужувача іншими видами матеріального забезпечення чи догляду, відчужувач самостійно, на свій розсуд, несе всі витрати на ці види забезпечення в межах грошового утримання, передбаченого цим договором, згідно обумовлених сум. Відповідачем було надано до суду розписки, згідно яких позивач ОСОБА_1 відмовилась від розміщення в реабілітаційному центрі та від послуг домогосподарки, з приводу яких позивач зазначила, що не підписувала зазначених розписок. В той же час, позивач в судовому засіданні надавала пояснення, в яких зазначала про те, що відповідач ОСОБА_3 в листопаді 2021 року пропонував їй забезпечити лікування в реабілітаційному центрі, або надання послуг домогосподарки, медичної сестри, однак вона відмовилась від них.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено зміни істотних умов спірного договору довічного утримання, не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин, в свою чергу погіршення стану здоров`я позивача ОСОБА_1 , що з плином часу, зважаючи на її поважний вік, вона могла і повинна була усвідомлювати, що стан її здоров`я та самопочуття може змінюватися в бік погіршення, та як наслідок виникнення необхідності у догляді, в розумінні статей 652, 744, 755 ЦК України не можуть бути визнані судом підставами для розірвання такого договору, зважаючи на те, що на момент укладення спірного договору позивач, могла передбачити їх настання.

Окрім того, як зазначено в судовому засідання позивачкою, відповідач належним чином виконував умови договору, та коли вона мала проблеми із здоров`ям, пропонував їй надання допомоги з догляду (у вигляді допомоги домогосподарки чи медсестри) хоч це й не було передбачено умовами оспорюваного договору.

Також, ЄСПЛ зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до статті 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора про розірвання договору довічного утримання залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19.10.2023 року

Суддя: М. Ю. Онупко