справа № 361/4011/23
провадження № 2-з/361/130/23
УХВАЛА

03 жовтня 2023 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Дутчак І.М., розглянувши заяву позивача Акціонерного товариства Юнекс Банк про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

У травні 2023 року Акціонерне товариство Юнекс Банк (далі АТ Юнекс Банк або Банк) звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути на його користь із ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором № 22.16.0122.1 від 26 січня 2022 року в загальному розмірі 217631 грн. 12 коп.

У вересні 2023 року позивач АТ Юнекс Банк подало до суду заяву про забезпечення даного позову, у якій просить накласти арешт на земельну ділянку площею 0,12 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:022:0073, що належить на праві власності відповідачеві ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексом заходів забезпечення позову.

У ч. 2 ст. 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову роз`яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду про задоволення позову та повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у разі невжиття судом заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

У ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом і формою заява про забезпечення позову повинна відповідати вимогам, встановленим у ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно із ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Верховний Суд у постанові від 13 січня 2020 року у справі № 922/2163/17 зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Не може бути задоволена заява про забезпечення позову, якщо заявник не надав доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом у кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Всупереч вимогам ч. 1 ст. 151 ЦПК України позивач АТ Юнекс Банк у своїй заяві про забезпечення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором не обґрунтувало необхідності вжиття заходів забезпечення позову, які просить суд застосувати, у чому саме існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову; не подано доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходу забезпечення позову, зокрема, що відповідач вчиняє дії спрямовані на відчуження належної йому земельної ділянки; заява містить лише припущення заявника щодо вказаних обставин; не доведено обставин, які б свідчили про існування ризиків можливого істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, у разі задоволення судом поданого Банком до суду зазначеного вище позову.

Крім того, суд вважає, що накладення арешту на належне відповідачеві нерухоме майно, з метою забезпечення позову, предметом, якого є стягнення грошових коштів, не має зв`язку із предметом позовної вимоги (стягнення коштів), оскільки таке нерухоме майно не належить до предмета спору у цій справі, накладення арешту на майно має стосуватися майна, що належить до предмета спору.

Посилання позивача АТ Юнекс Банк на те, що накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_1 є гарантією виконання останнім можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, із посиланнями на те, що невжиття заходів забезпечення істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист його (позивача) прав, за захистом яких він звернувся, не є підставою для вжиття судом заходів забезпечення позову.

Крім того, суд звертає увагу на те, що у разі задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача, вартість якого суду не доведена належними і допустимими доказами, оскільки відомості щодо вартості аналогічних земельних ділянок із сайту торгівельного майданчика купівлі-продажу земельних ділянок, не є доказами на підтвердження вартості майна, та не буде збережено забезпечення збалансованості інтересів сторін у справі та відповідно співмірність заявлених вимог з видом забезпечення позову, який просить застосувати Банк.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заява АТ Юнекс Банк про забезпечення позову не відповідає вимогам ч. 1 ст. 151 ЦПК України.

Згідно із ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 149 153, 182, 259, 260 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Заяву Акціонерного товариства Юнекс Банк про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київської апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Дутчак І. М.