Справа № 452/3164/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"28" вересня 2023 р. м. Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області
у складі: головуючого судді Галина В.П.,
секретар судового засідання Задорожна В.Б.,
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Бобак Оксани Богданівни до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -
ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Бобак О.Б., звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який був батьком позивача.
Оскільки, ОСОБА_3 заповіту не склав, то спадкування його майна здійснюється за законом відповідно до черговості спадкоємців. Спадкоємцем його майна за законом в порядку першої черги є позивач, який 07.12.2022 року подав до приватного нотаріуса Самбірського районного нотаріального округу Швець Л.С. заяву про прийняття спадщини, та дочка спадкодавця ОСОБА_2 , відповідачка по справі, яка не прийняла спадщину і повідомила, що приймати не буде і на спадкове майно батька не претендує.
Спадкове майно, на яке відкрилась спадщина, в тому числі, становить житловий будинок з господарськими спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , що належав спадкодавцю, як голові колгоспного двору на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 03.05.1993 року.
Із листа нотаріуса від 27.06.2023 року відомо, що позивачу не може бути видано свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 , оскільки він належав ОСОБА_3 як голові колгоспного двору, а згідно довідки №150 виданої виконавчим комітетом Самбірської міської ради 21.06.2023 року, станом на 01.07.1990 року разом з ним проживали та були зареєстровані: ОСОБА_4 дружина, котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 дочка, відповідачка по справі, та ОСОБА_1 син, позивач по справі.
Враховуючи викладене, просить суд визнати позивача власником вцілому житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами загальною площею 210,6 кв.м., житловою 120,6 кв.м. по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом майна ОСОБА_3 .
Позивач ОСОБА_1 у підготовче засідання не з`явився, представник позивача адвокат Бобак О.Б. подала до суду заяву, в якій просила розглянути і вирішити справу у відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримує і просить задовільнити.
Відповідачка ОСОБА_2 у підготовче засідання не з`явилась, подала відзив на позовну заяву, в якому повідомила, що даний позов визнає повністю з підстав, викладених у позовній заяві; не претендує на частку в майні колишнього колгоспного двору будинку в АДРЕСА_1 , та на спадкування майна батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; також не заперечує, щоб ОСОБА_1 визнати власником вцілому житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за наведеною адресою.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно зі ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Дослідивши матеріали справи суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Стрілковичі Самбірського району Львівської області помер ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 08.11.2022 року ( а.с. 7).
Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Із довідки, виданої виконавчим комітетом Самбірської міської ради №152 від 22.06.2023 року відомо, що ОСОБА_3 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 був зареєстрований у АДРЕСА_1 , один (а.с. 9).
Спадкове майно, на яке відкрилась спадщина, в тому числі, становить житловий будинок з господарськими спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , що належав йому як голові колгоспного двору на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 03.05.1993 року.
Як вбачається із Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, спадкова справа була зареєстрована 07.12.2022 року за №70010729 (а.с. 8).
Із повідомлення приватного нотаріуса Самбірського районного нотаріального округу Швець Л.С. №101/02-14 від 27.06.2023 року відомо, що позивачу не може бути видано свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 , оскільки вказаний житловий будинок належав ОСОБА_3 як голові колгоспного двору, а згідно довідки №150 виданої виконавчим комітетом Самбірської міської ради 21.06.2023 року, станом на 01.07.1990 року разом з ним проживали та були зареєстровані: ОСОБА_4 дружина, котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 дочка, відповідачка по справі, та, ОСОБА_1 син, позивач по справі (а.с. 6).
Із копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 відомо, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Стрілковичі Самбірського району Львівської області у віці 63 роки (а.с. 10).
Згідно поданого відповідачкою ОСОБА_2 відзиву відомо, що вказаний позов вона визнає, не претендує на частку в майні колишнього колгоспного двору та на спадкування майна батьків, також не заперечує, щоб ОСОБА_1 визнати власником вцілому житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 .
Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2007 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Із свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 3 травня 1993 року відомо, що житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами АДРЕСА_1 належав колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_3 (а.с. 15).
З довідки, виданої старостою Стрілковицького старостинського округу виконкому Самбірської міської ради №150 від 21.06.2023 року відомо, що згідно записів в погосподарській книзі по будинковолодінню по АДРЕСА_1 за 1986-1990 року особовий рахунок № НОМЕР_3 стор. 42 станом на 01.07.1990 року суспільна група господарства колгоспна, були зареєстровані: ОСОБА_3 голова двору; ОСОБА_4 дружина; ОСОБА_2 дочка; ОСОБА_1 син (а.с. 16).
Згідно ст. 120 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.
У зв`язку з прийняттям Закону України «Про власність» 07.02.1991 року Законом України від 16.12.1993 року №3718-12 була виключена стаття 120 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, оскільки така форма власності, як власність колгоспного двору, в Україні не визнавалась. А отже, свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, видане на ім`я ОСОБА_3 в якому зазначено власність колгоспного двору, в даний час не визнається державними органами та нотаріусами, так як такої форми власності в Україні не має.
У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15.04.1991р поширюється загальний трирічний строк позовної давності.
Згідно ч.1 п.2 ст.346 ЦК України, право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Згідно ч.1 ст. 347 ЦК України, особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.
ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4 , свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 . Так як при житті вона заповіту не склала, то спадкування здійснювалось за законом. ОСОБА_2 , дочка померлої, відмовилась від спадкування майна матері, подавши нотаріусу заяву від 08.06.2018 року та позивача було визнано спадкоємцем всього майна ОСОБА_4 за законом, що вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 05.12.2018 року на інше майно спадкодавця (а.с. 14).
Як ОСОБА_4 при житті, так і відповідачка по справі, ОСОБА_2 , так і позивач, ОСОБА_1 , за витребуванням своєї частки в майні двору, про виділ чи поділ колишнього колгоспного двору не зверталися протягом строку позовної давності і погоджувались з тим, що одноосібним власником майна колишнього колгоспного двору будинковолодіння в АДРЕСА_1 був лише ОСОБА_3 , який і мав право на дане будинковолодіння на час смерті вцілому. Відповідно, позивач, будучи спадкоємцем всього майна ОСОБА_3 за законом має право на набуття у власність вцілому житлового будинку з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Беручи до уваги вищенаведене, позов ОСОБА_1 , який поданий його представником, підлягає до задоволення, оскільки підтверджується викладеними обставинами та долученими доказами.
Керуючись ст. ст. 200, 206, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд
Визнати ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , власником вцілому житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами загальною площею 210,6 кв.м., житловою 120,6 кв.м. по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення буде складено 06.10.2023 року.

Суддя