Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2103/23

Номер провадження: 2/511/580/23

06 жовтня 2023 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Бобровська І. В.,

за участі секретаря судового засідання Руденко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Кредо» про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В :

19.07.2023 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 подана представником позивача адвокатом Гудз Р.А. до Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Кредо» про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та стягнення страхового відшкодування.

Свої вимоги представник позивача мотивує тим, що 26 серпня 2022 року близько 18:20 год. на автодорозі Р-33, сполученням «Вінниця Турбів Гайсин Балта Велика Михайлівка» в с. Павлівка Роздільнянського району Одеської області, автопоїзд «КАМАЗ 5320», р/н НОМЕР_1 , з бортовим причепом «ГКБ8350» р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_1 . В результаті ДТП, велосипедист ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження. Цивільно правова відповідальність водія автомобіля марки «КАМАЗ 5320», р/н НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована за полісом №210710671 у ТДВ «СК «Кредо». 03 листопада 2022 року на адресу ТДВ «СК «Кредо» була надіслана заява про виплату страхового відшкодування в інтересах ОСОБА_1 та долучено всі необхідні документи, передбачені ст. 35 Закону, в межах визначеного ліміту страхового відшкодування, у розмірі 107 488, 42 грн, з яких: 99 274 грн 69 коп. витрати на лікування; 4 963 грн 73 коп. моральна шкода, заподіяна ушкодженням здоров`я; 3 250 грн 00 коп. страхове відшкодування за шкоду, пов`язану із тимчасовою втратою працездатності;

Листом від 02 лютого 2023 року ТДВ «СК «Кредо» повідомлено про прийняте рішення у страховій справі, відповідно до якого розгляд страхової справи призупинено до отримання страховиком відповідного рішення щодо результатів розгляду кримінального провадження за фактом вищеописаної дорожньо-транспортної пригоди. 16 лютого 2023 року на адресу ТДВ «СК «Кредо» було надіслано заяву про надання інформації, якою долучалася додаткова інформація про ФОП ОСОБА_3 та його підприємницьку діяльність

01 червня 2023 року на адресу ТДВ «СК «Кредо» було надіслано заяву про долучення додаткових документів і уточнення виплати страхового відшкодування та долучено всі необхідні документи, які підтверджували встановлення IIІ групи інвалідності ОСОБА_1 . На думку представника позивача, рішення ТДВ «СК «Кредо» про зупинення строків розгляду справи про виплату страхового відшкодування через відсутність вироку/постанови про закриття кримінального провадження є необґрунтованим та таким, що порушує право потерпілого на отримання страхового відшкодування. Додатково представник позивача зазначив, що є законні підстави стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 за період 02.02.2023 по 07.07.2023: пені із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 22970.13 грн.: три проценти річних від простроченої суми боргу у розмірі 1378.21 грн. та інфляційні втрати у розмірі 3146.18 грн.

На підставі викладеного представник позивача просить суд: стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Кредо» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування витрат в розмірі 192279,03 грн., а саме: на лікування у розмірі 99274,69 грн.; за шкоду, пов`язану із тимчасовою втратою працездатності у розмірі 5848,20 грн.; за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності у разі встановлення ІІІ групи інвалідності, у розмірі 78000,00 грн.; моральну шкоду, пов`язану із ушкодженням здоров`я у розмірі 9156,14 грн.

Також позивач просить суд стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Кредо» на користь ОСОБА_1 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 22970,13 грн.; три відсотки річних у розмірі 1378,21 грн., інфляційні витрати у розмірі 3146,18 грн., а всього разом 27494,52 грн.; судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.07.2023 року провадження по справі відкрито, в порядку спрощеного позовного провадження. (а.с.45)

18.08.2023 року на адресу суду надійшла заява представника позивача адвоката Гудз Р.А. про збільшення позовних вимог від 11.08.2023 року, відповідно до якої остання зазначила, що враховуючи, що з моменту звернення до суду із позовною заявою збільшилась кількість днів прострочення виплати страхового відшкодування, вважає за необхідне збільшити позовні вимоги, а саме: стягнути з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування витрат в розмірі 192279,03 грн., а саме: на лікування у розмірі 99274,69 грн.; за шкоду, пов`язану із тимчасовою втратою працездатності у розмірі 5848,20 грн.; за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності у разі встановлення ІІІ групи інвалідності, у розмірі 78000,00 грн.; моральну шкоду, пов`язану із ушкодженням здоров`я у розмірі 9156,14 грн.

Також представник позивача просить суд стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Кредо» на користь ОСОБА_1 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 31098,02 грн.; три відсотки річних у розмірі 1908,29 грн., інфляційні витрати у розмірі 4031,26 грн., а всього разом 37037,57грн. та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. (а.с.123-124)

21.08.2023 року на адресу суду від представника відповідача Грициної К. надійшов відзив, відповідно до якого остання просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В разі вирішення питання стосовно задоволення позовних вимог, задовольнити витрати на правову допомогу лише в розмірі 1000 грн.

Вказаний відзив мотивований тим, що дійсно 26 серпня 2022 року близько 18:20 год. на автодорозі Р-33, сполученням «Вінниця Турбів Гайсин Балта Велика Михайлівка» в с. Павлівка Роздільнянського району Одеської області, автопоїзд «КАМАЗ 5320», р/н НОМЕР_1 , з бортовим причепом «ГКБ8350» р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_1 . На підставі викладеного, було відкрито кримінальне провадження №0000360 від 27.08.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Вказане кримінальне провадження на даний час перебуває на розгляді в Роздільнянському районному суді Одеської області (справа №511/2116/23) та призначено до судового розгляду. Цивільно правова відповідальність водія автомобіля марки «КАМАЗ 5320», р/н НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована за полісом №210710671 у ТДВ «СК «Кредо», згідно з договором обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/210710671. Відповідач зазначає, що представником позивача не доведений факт, що ушкодження здоров`я позивача, мала місце саме у зв`язку з ДТП від 26.08.2023 року. Твердження представника позивача про те, що законом не покладається обов`язок доказування вини заподіювача шкоди, а він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди та її розмір, на думку відповідача є необґрунтованим, оскільки відповідний факт необхідний саме для наявності підстав виплати страхового відшкодування, оскільки тільки після отримання відповідного вироку, страховик матиме відомості про те, що у нього виник обов`язок зі сплати коштів, у зв`язку з її (шкодою) завданням особою, цивільно правової відповідальності, якої застрахована. Щодо відшкодування витрат на лікування, представник відповідача зазначив, що у відповідності до ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», витрати на лікування мають бути підтверджені документально, відповідним закладом охорони здоров`я. Всупереч вищевикладеному, представник відповідача вважає, що документально підтвердженим є витрати на суму 81082,64 грн., інші витрати не підлягають відшкодуванню, оскільки відсутнє відповідне призначення медичного закладу про необхідність придбання цих лікарських засобів. Отже, вказану вимогу представник відповідача визнає частково, однак зазначає, що до моменту отримання ТДВ СК «Кредо» рішення суду у кримінальному провадженні №0000360 від 27.08.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, підстав для проведення виплати страхованого відшкодування за фактом вищевказаної ДТП відсутні, оскільки цивільно правова відповідальність ОСОБА_4 за шкоду, заподіяну здоров`ю позивача ще не настала. Стосовно вимоги позивача про відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності, представник відповідача зазначив, що відповідно до виписки №ІХ-220101/2748 та виписки №15996, позивач не працює, а отже загальний розмір страхового відшкодування, у відповідності до ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» складає 5266,73 грн. На підставі цього, представник відповідача частково визнає вимогу позивача про відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності у розмірі 5266,73 грн. Щодо відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності, представник відповідача зазначив, що визнає вимогу позивача на суму 78000,00 грн., за умови набрання законної сили рішення суду по кримінальному провадженні №0000360 від 27.08.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Стосовно відшкодування моральної шкоди за ушкодження здоров`я позивача, представник відповідача зазначив, що моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю складає 8217,47 грн., за підрахунками відповідача. Щодо відшкодування на користь позивача пені, 3% річних та інфляційних витрат, представник відповідача зазначив, що вважає вказану вимогу представника позивача безпідставну, оскільки відповідачем не були порушені права позивача. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, представник відповідача зазначив, що підготовка відповідної справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи, при складанні позовної заяви не вимагалось проводити додатковий аналіз великої кількості законів та підзаконних актів, адже нормативно правове регулювання спірних правовідносин регулюються нормами ЦПК та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», таким чином просить суд, в разі задоволення позовних вимог стягнути витрат на правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн. (а.с.127-131)

23.08.2023 року на адресу суду надійшла заява представник позивача адвоката Гудз Р.А. про збільшення позовних вимог від 18.08.2023 року, відповідно до якої остання зазначила, що враховуючи, що з моменту звернення до суду із позовною заявою збільшилась кількість днів прострочення виплати страхового відшкодування та в позасудовому порядку представниками за довіреністю ТОВ «ЮК «Центр автовиплат поліс» направлено на адресу страховика заяву про долучення додаткових документів і уточнення виплати страхованого відшкодування, з долученням додаткових чеків загальному розмірі 85952,41 грн. вважає за необхідне збільшити позовні вимоги, а саме: стягнути з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування витрат в розмірі 260000,00 грн. (в межах ліміту страхового відшкодування), а саме: на лікування у розмірі 185227,09 грн.; за шкоду, пов`язану із тимчасовою втратою працездатності у розмірі 5848,20 грн.; за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності у разі встановлення ІІІ групи інвалідності, у розмірі 78000,00 грн.; моральну шкоду, пов`язану із ушкодженням здоров`я у розмірі 9156,14 грн. та стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Кредо» на користь ОСОБА_1 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 31098,02 грн.; три відсотки річних у розмірі 1908,29 грн., інфляційні витрати у розмірі 4031,26 грн., а всього разом 37037,57грн.; судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. (а.с.140-141)

23.09.2023 року на адресу суду від представника позивача адвоката Гудз Р.А. надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої остання зазначила, що аргументи відповідача, зазначені у відзиві є необґрунтованими і непереконливими, відповідач безпідставно не виконує у повному обсязі свої зобов`язання, визначені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з метою користування коштами позивача для ведення власної господарської діяльності, що суперечить загальним засадам Цивільного кодексу України, а також порушує права та законні інтереси позивача. На підставі викладеного, представник позивача просить суд задовольнити позовні вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, залишити клопотання ТДВ «СК «Кредо» про зменшення витрат на професійну правничу допомогу без задоволення. (а.с.152-159)

28.08.2023 року на адресу суду надійшли заперечення представника відповідача, відповідно до яких останній зазначив, що в заяві представника позивача адвоката Гудз Р.А. про збільшення позовних вимог від 18.08.2023 року, не зазначено підстав та причин збільшення позовних вимог про відшкодування витрат на лікування з 99274,69 грн. до 185227,09 грн. Позивачем до заяви про виплату страхового відшкодування були повторно подані та пораховані чеки №112774 від 07.09.2023 року, фіскальний чек 112852 від 08.09.2023 року, фіскальний чек №113475 від 16.09.2023 року, фіскальний чек №113436 від 16.09.2023 року, фіскальний чек №112758 від 07.09.2023 року, фіскальний чек №113433 від 16.09.2023 року, фіскальний чек №113471 від 16.09.2023 року та квитанція з «ПриватБанку» від 07.09.2023 року загальною сумою 80466,84 грн. Інших чеків, наданих до заяви про долучення документів і уточнення виплати страхового відшкодування витрати не підлягають відшкодуванню, оскільки відсутнє призначення медичного закладу про необхідність придбання цих лікарських препаратів. (а.с.166-168)

31.08.2023 року на адресу суду надійшла заява представника позивача адвоката Гудз Р.А. про залишення заяви про збільшення позовних вимог від 18.08.2023 року без розгляду та продовження розгляду справи на підставі заяви про збільшення позовних вимог від 11.08.2023 року. (а.с.169-171)

31.08.2023 року на адресу суду надійшли письмові пояснення представника позивача адвоката Гудз Р.А., відповідно до яких остання зазначила, що актуальними залишаються позовні вимоги, які були зазначені у заяві про збільшення позовних вимог від 11 серпня 2023 року, всі фіскальні чеки понесених витрат на лікування, здійснені відповідно до рекомендацій лікування, зазначених у Виписках, тому необхідність у понесенні витрат на лікування є підтвердженою належними та допустимими доказами. (а.с.174-183)

07.09.2023 року на адресу суду надійшли письмові пояснення представника відповідача, відповідно до яких останній зазначив, що просить врахувати відзив від 18.08.2023 року та заперечення від 28.08.2023 року при ухваленні рішення по справі, у позові ОСОБА_1 відмовити повністю. (а.с.202-203)

25.09.2023 року на адресу суду надійшли заперечення на пояснення відповідача від 07.09.2023 року, відповідно до яких представник позивача зазначив, що ТДВ СК «Кредо» надаючи суду однакові за змістом численні процесуальні документи, порушує принцип процесуальної економії, оскільки в них дублюються пояснення зазначені у відзиві відповідача. (а.с.206-207)

06.10. 2023 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_5 про долучення до матеріалів справи копії постанови Одеського апеляційного суду від 19.09.2023 року (справа №496/166/22), в процесі ухвалення якої розглядався аналогічний спір, з метою повного та об`єктивного представництва інтересів позивача та врахування сталості судової практики у релевантних спорах.

06.10.2023 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача адвоката Гудз Р.А. про долучення до матеріалі справи заяви про збільшення позовних вимог, відповідно до якої остання зазначила, що строк прийняття рішення щодо вимог про стягнення відшкодування щодо шкоди, завданою внаслідок стійкої втрати працездатності у разі встановлення ІІІ групи інвалідності, у розмірі 78000,00 грн. закінчився 31.08.2023 року, пеня, три відсотки річних та інфляційні витрати, нараховуються з 31.08.2023 року, що перший днем прострочення виплати. У зв`язку з викладеним просить суд стягнути з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування витрат в розмірі 192279,03 грн. (в межах ліміту страхового відшкодування), а саме: на лікування у розмірі 992874,69 грн.; за шкоду, пов`язану із тимчасовою втратою працездатності у розмірі 5848,20 грн.; за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності у разі встановлення ІІІ групи інвалідності, у розмірі 78000,00 грн.; моральну шкоду, пов`язану із ушкодженням здоров`я у розмірі 9156,14 грн. та стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Кредо» на користь ОСОБА_1 , відповідно до заяви про виплату страхового відшкодування від 03.11.2022 року, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 31098,02 грн.; три відсотки річних у розмірі 1908,29 грн., інфляційні витрати у розмірі 4031,26 грн., а всього разом 37037,57грн.; судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Гудз Р.А. в судове засідання не прибули, на підставі клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд вважає необхідним позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково, на підставі наступного.

Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюється у порядку, передбаченому параграфом 2 Глави 82 ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 2 ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, страховик у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Розпорядження) від 09 квітня 2019 року, станом на дату ДТП (26.08.2022 року) діяли такі ліміти страхового відшкодування, а саме: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 130 000 гривень на одного потерпілого; за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, у розмірі 260 000 гривень на одного потерпілого.

Згідно ч. 5 ст. 27 Закону, відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Відповідно до п. 1.4 ст. 1 Закону, особами, відповідальність яких застрахована страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Згідно з ч. 1 ст. 22.1 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 6 вказаного Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Судом встановлено, що 26 серпня 2022 року близько 18 год. 20 хв на автодорозі Р-33 сполучення «Вінниця-Турбів-Гайсин-Балта-Велика Михайлівка» в с. Павлівка Роздільнянського району Одеської області автопоїзд «КАМАЗ 5320», д.н.з. НОМЕР_1 , з бортовим причепом «ГКБ8350», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_1 .

Відомості стосовно вищевказаного факту внесено до ЄРДР за №0000360 від 27.08.2023 року за ч.1 ст. 286 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР. (а.с.9)

Відповідно до фотокопії обвинувального акту, по кримінальному провадженню №0000360 від 27.08.2023 року за ч.1 ст. 286 КК України, встановлено, що потерпілим по вказаному кримінальному провадженню визнано ОСОБА_1 , обвинувачений ОСОБА_2 . Розгляд кримінального провадження перебуває на стадії судового розгляду. (справа №511/2116/23, провадження 1кп/511/220/23) (а.с.146-148)

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «КАМАЗ 5320», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахованою за полісом №210710671 у ТДВ «СК «Кредо», що підтверджується відповідним витягом, який наявний в матеріалах справи. (а.с.10)

Судом встановлено, що 03 листопада 2022 року представник ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_6 звернувся на адресу ТДВ «СК «Кредо» з заявою про виплату страхового відшкодування в інтересах ОСОБА_1 та долучено всі необхідні документи, передбачені ст. 35 Закону, в межах визначеного ліміту страхового відшкодування, у розмірі 107 488, 42 грн, з яких: 99 274 грн 69 коп. витрати на лікування; 4 963 грн 73 коп. моральна шкода, заподіяна ушкодженням здоров`я; 3 250 грн 00 коп. страхове відшкодування за шкоду, пов`язану із тимчасовою втратою працездатності. (а.с.7)

Листом від 02 лютого 2023 року ТДВ «СК «Кредо» повідомлено про прийняте рішення у страховій справі, відповідно до якого розгляд страхової справи призупинено до отримання страховиком відповідного рішення щодо результатів розгляду кримінального провадження за фактом вищеописаної дорожньо-транспортної пригоди. (а.с.53-54)

01 червня 2023 року представником ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_6 на адресу ТДВ «СК «Кредо» було надіслано заяву про долучення додаткових документів і уточнення виплати страхового відшкодування та долучено всі необхідні документи, які підтверджували встановлення IIІ групи інвалідності ОСОБА_1 (а.с.64-65)

Відповідно до преамбули Закону України ««Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі Закон)», даний Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Законом передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з п. 1.4 ст. 1 Закону, особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст. 22.1 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з ч.2 ст. 22.1 Закону у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, страховик у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно з ст. 990 ЦК України та ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

За змістом Закону (ст.ст.9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові), або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконати інші умови договору.

Згідно з п.35.1. ст.35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до п.35.2. ст.35 Закону до заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Відповідно до роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 8 його постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдала, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Верховний Суд України 03.12.2014 року при розгляді цивільної справи №6-183цс14 зробив правовий висновок, відповідно до якого законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Аналогічна висновки зроблені Верховним Судом у постановах: від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18); від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18); від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18); від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18).

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц вказала, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

В Постанові Верховного суду від 26 квітня 2022 року у справі № 184/1461/20-ц (провадження № 61-14226св21, зазначено про те, що особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим мають однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до постанови Верховного суду від 05 жовтня 2022 року у справі №208/4598/21, наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що вина водія у вчиненому кримінальному правопорушенні не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування та відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Стосовно вимоги позивача про стягнення витрат на лікування, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 22 Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

На підставі ст. 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана зі стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Згідно вимог п.п. 24.1, 24.2, 24.3 ст.24 Закону, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я,медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

У зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я потерпілі особи мають право на відшкодування їм заробітку (доходу), втрачених внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також на відшкодування додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо (частина перша статті 1195 ЦК України).

Судом встановлено, що в період з 26.08.2022 року по 07.09.2023 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні хірургії КУ «Роздільнянська БПЛ» Роздільнянської міської ради Одеської області, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №ІХ 220101/2748 від 06.09.2023 року. (а.с.66) З вказаної виписки вбачається, що анамнез захворювання: травма отримана в результаті ДТП (велосипедист) за одну годину до звернення. До приймального відділення доставлений бригадою ШМД, клінічний діагноз: множинні переломи тазу (основний), застарілий розрив медіальної колатеральної зв`язку правого колінного суглобу (супутній), рвана рана лівого ліктьового суглобу (супутній). 26.08.2023 року проведено операцію, а саме накладання стрижньового АЗФ (7RE), призначено лікування; рекомендації: оперативне лікування у профільному відділенні; профілактика ТЕУ (тромбоемболічних ускладень), ГСУ (гнійно-септичних ускладнень), застійної пневмонії. (а.с.69)

Відповідно до виписки №15996 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видану КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради від 20.09.2022 року встановлено, що ОСОБА_1 перебував з 06.09.2023 року до 20.09.2022 року в КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради, санітарним транспортом доставлений в приймальне відділення КНП ООКЛ», госпіталізований до травмотолого ортопедичного відділення в ургентному порядку. 07.09.2023 року проведено клінічний розбір за участю зав.від.проф. ОСОБА_7 , враховуючи характер перелому, рекомендовано оперативне лікування до обстеження. У відділенні проведено лабораторне і інструментальне обстеження. 09.09.2023 року пацієнту ОСОБА_1 виконана операція: демонтаж стрижневого АЗФ з кісток тазу, відкрита репозиція, МОС кісток тазу пластиною та гвинтами. 19.09.2023 року пацієнту ОСОБА_1 виконано пункцію гемотоми по латеральній поверхні в/3 правого стягнена (надані рекомендації). За час перебування у відділенні пацієнт отримував: пантапразол, анальгін, димедрол, декалін, нормо вен, фленокс, нольпаза, актовегін, маалокс, віс нол, цефотаксім, бупівокаїн, перев`язки щодня. В графі лікування та трудові рекомендації зазначено: амбулаторне лікування у сімейного лікаря та травматолога за місцем проживання; пасивна розробка рухів в суглобах правої нижньої кінцівка, еластичне бинтування обох кінцівок, перевязка та обробка рани з розчинами антисептиків, видалити шви на 21 добу з дня операції, ходьба за допомогою милиць, ходунків без опори на праву нижню кінцівку, дексалгін, ксарелто, остеопро (з подальшим переходом на кальцій д3 нікомед), нормовен, огляд і контрольні рентгенограми у травматолога. (а.с.12)

Відповідач стверджує, що документально підтвердженими є витрати на суму 81082,64 грн., оскільки вони відповідають вимогам ст. 24 Закону. Інші витрати не підлягають відшкодуванню з огляду на відсутність призначення медичного закладу про необхідність придбання цього лікарського засобу, а саме: витрати на суму 116,10 грн., згідно товарного чеку №ЗУ-ЧК-0010664 від 28.08.2022 року, із призначенням платежу нормолакт сироп; витрати на суму 3791,10 грн., згідно товарного чеку №ЗУ-ЧК-0010658 від 28.08.2022 року, із призначенням платежу альбу норм, пакет; витрати на суму 134,13 грн., згідно товарного чеку №ЗУ-ЧК-0010700 від 29.08.2022 року, із призначенням платежу кетанол, мінеральна вода, пакет; витрати на суму 226,60 грн., згідно товарного чеку №12383 від 29.08.2022 року, із призначенням платежу корвалтаб, біфрен; витрати на суму 274,70 грн., згідно товарного чеку №ЗУ-ЧК-0010818 від 31.08.2022 року, із призначенням платежу мальтофер; витрати на суму 779,48 грн., згідно товарного чеку №ЗУ-ЧК-0010790 від 31.08.2022 року, із призначенням платежу суфер; витрати на суму 956,50 грн., згідно товарного чеку №ЗУ-ЧК-0010758 від 30.08.2022 року, із призначенням платежу парамол, кетолонг, кануля внутрішньовенна, паке; витрати на суму 222,70 грн., згідно товарного чеку №ЗУ-Чк-0010631 від 27.08.2022 року, із призначенням платежу пелюшка, губка одноразова, рушник паперовий, пакет; витрати на суму 363,05 грн., згідно товарного чеку №ЗУ-ЧК-0010583 від 26.08.2022 року, із призначенням платежу пелюшка, нейротропин мексибєл, мінеральна вода, гідозепам; витрати на суму 501,90 грн., згідно товарного чеку №ЗУ-ЧК-0010630 від 27.08.2022 року, із призначенням платежу ноохолин, параплексін, пакет; витрати на суму 440,30 грн., згідно товарного чеку №ЗУ-ЧК-0010632 від 27.08.2022 року, із призначенням платежу підгузник для дорослих; витрати на суму 281,30 грн., згідно товарного чеку №ЗУ-ЧК-0010690 від 29.08.2022 року, із призначенням платежу лізин екцинат, серветки вологі, рушники паперові, пакет; витрати на суму 1356,95 грн., згідно товарного чеку №ЗУ-ЧК-0010674 від 30.08.2022 року, із призначенням платежу лізин екцинат, кетанол, парамол, невролек, пакет; витрати на суму 128,00 грн., згідно товарного чеку №ЗУ-ЧК-0001722 від 20.09.2022 року, із призначенням платежу альфорт декса, пакет; витрати на суму 1241,50 грн., згідно товарного чеку №ЗУ-ЧК-0000696 від 07.09.2022 року, із призначенням платежу левомеколь, проксиум, пакет; витрати на суму 86,80 грн., згідно товарного чеку №ЗУ-Чк-00001371 від 16.09.2023 року, із призначенням платежу офлокаин мазь; витрати на суму 361,00 грн., згідно товарного чеку №ЗУ-ЧК-0001409 від 16.09.2023 року, із призначенням платежу лиотон; витрати на суму 150,00 грн., згідно товарного чеку №ЗУ-ЧК-0001401 від 16.09.2023 року, із призначенням платежу пелюшки; витрати на суму 2990,14 грн., згідно товарного чеку №ЗУ-ЧК-0001401 від 08.09.2022 року, із призначенням платежу пелюшки, хірургічне покриття, диоксизоль, дренаж прямий, сильфон, перчатки, перекись водню, викрил, пакет; витрати на суму 353,70 грн., згідно товарного чеку №113475 від 16.09.2022 року, із призначенням платежу еріус; витрати на суму 1069,50 грн., згідно товарного чеку №112409 від 02.09.2023 року, із призначенням платежу налбуфін; витрати на суму 2000,32 грн., згідно товарного чеку №ЗУ-ЧК-0000712 від 07.09.2023 року, із призначенням платежу катетер внутрішньовенний, катетор урологічний, система для переливання крові, електрод для моніторингу, ігла спинальна, трубка ендотрахеальна, перчатки стерильні, лідокоін, сангара, ессенціале форте Н, пакет, дицион, триоцетам, фуросемид, еуфилин, прозерин, стрерофундин; витрати на суму 3,00 грн., згідно товарного чеку №14560 від 01.09.2022 року, із призначенням платежу уримак капсул пролонгоне; витрати на суму 3,00 грн., згідно товарного чеку №14504 від 08.09.2022 року, із призначенням платежу пакет.

При дослідження товарних чеків суд зазначає, що деякі з медичних препаратів, а саме: уримак, нейтротропин, гідазепам, неохолин, параплексін, суфер, альбуторм, латрен, ліотон, єріус, єсенціале, прозерин, тіоцетап, L-лізин есцинат, невролек, проксиум, офлокаин (на загальну суму 10885,02 грн.) не були зазначені в рекомендаціях лікарів, до матеріалів справи не долучено підтверджених документально відповідним закладом охорони здоров`я рекомендацій щодо їх придбання, а отже у задоволенні витрат на їх придбання слід відмовити.

Всі інші товарні чеки здійснені відповідно до рекомендацій лікування, деякі з лікарських препаратів є медикаментами, діючою (активною) речовиною яких були речовини, необхідні для лікування та реабілітації, рекомендації щодо яких були надані у відповідних виписках.

Твердження відповідача про те, що витрати на придбання гігієнічних пелюшок, у контексті витрат на здійснення лікування, не відносяться до витрат, які повинні відшкодовуватись суд відхиляє, оскільки до позиції Великої Палати Верховного Суду по справі №477/874/19 від 29 червня 2022 року), витрати на придбання для потерпілого засобів гігієни, пелюшок, мийних засобів входять до витрат на лікування, на відшкодування яких потерпілий має право.

Щодо деяких з переліку ліків, які на думку відповідача не по`вязані з лікуванням, наприклад перчатки стерильні, ігла спинальна, викрил (нитки), хірургічні накидки, системи для переливання крові, системи для здійснення медичних капельниць, трубка єндротрахеальна, катетер урологічний, катетер внутрівенний, суд зазначає, що вказані приладдя були придбані перед операцією, під час перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні, а тому вони безпосередньо по`вязані із витратами на лікування, у зв`язку з отриманими внаслідок ДТП тілесними ушкодженнями.

Долучені до позову квитанції та чеки свідчать, що з 26.08.2022 року і до 20.09.2022 року ОСОБА_1 витратив на своє лікування, у зв`язку з отриманими внаслідок ДТП тілесними ушкодженнями на придбання лікарських засобів та пов`язаних з лікуванням і діагностикою матеріалів у сумі 88389,67 грн., які підтверджені документальна, відповідно до рекомендації лікарів. (чеки на загальну суму 99274,69 грн. 10885,02 грн.)

На підставі викладеного, суд при визначені розміру матеріального відшкодування, що підлягає стягненню на користь позивача з відповідача, виходить із документально підтверджених витрат на придбання лікарських засобів та пов`язаних з лікуванням у сумі 88389,67 грн.

Щодо вимоги позивача про відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасової втратою працездатності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 25 Закону, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

Як вбачається з виписки №ІХ-220101/2748 та виписки №15996, позивач не працює.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік, мінімальна заробітна плата складає 6500,00 грн.

На підставі викладеного, суд погоджується з твердженням представника відповідача, що загальний розмір страхового відшкодування, у відповідності до ст. 25 Закону складає 5266,73 грн., оскільки позивач перебував на лікуванні з 26.08.2022 року по 07.09.2023 року та з 06.09.2023 року по 20.09.2023 року (4 робочі дні в серпні та 14 дні у вересні), що складає 5266,73 грн., а саме: 6500/23=282,61 грн., де 23 кількість робочих днів с серпні 2022 року, а отже 282,61 х 4 (робочі дні серпня)=1130,43 грн. та 6500,00/22=295,45 грн., де 22 робочих дні в вересні 2022 року, а отже 295,45 х 14 (робочі дні вересня) = 4136,30 грн. (1130,43 грн.+ 4136,30 грн.= 5266,73 грн.)

У зв`язку з викладеним, суд вважає необхідним частково задовольнити вимогу позивача про відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасової втратою працездатності та стягнути відповідні витрати в розмірі 5266,73 грн. (заявлено 5848,20 грн.)

Щодо вимоги позивача про відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 26 Закону, шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення III групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Оскільки відомості про доходи потерпілого ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні, як і інформація про наявність у нього офіційного працевлаштування на момент ДТП, тому за середньомісячний дохід слід брати дані про мінімальну заробітну плату, що не суперечитиме приписам п.27.2 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ч.2 ст.1195 ЦК України та узгоджуватиметься з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 05 червня 2019 року у справі №466/4412/15-ц.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» станом на 26.08.2022 року (день настання страхового випадку) розмір мінімальної заробітної плати становив 6 500 грн., а отже, загальний розмір страхового відшкодування потерпілого ОСОБА_1 не може бути меншим ніж 78000,00 грн. (12 мінімальних заробітних х 6500 грн.), що не заперечується відповідачем.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 26-1 Закону страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

При визначені розміру матеріального відшкодування, що підлягає стягненню на користь позивача із відповідача, суд виходить із витрат на лікування розмір яких документально підтверджений на суму 88389,67 грн., суми витрат про відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності 78000,00 грн. та суму витрат про відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасової втратою працездатності 5266,73 грн. і на підставі викладеного вважає, що розмір морального відшкодування становить: 88389,67 грн. + 78000,00 грн. = 5266,73 грн. х 5% = 8582,82 грн., що відповідає 5-ти відсоткам страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Стосовно вимоги позивача про відшкодування пені, з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України, 3% річних та інфляційних витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі №910/10156/17 (провадження №12-14гс18) вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі №3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Також судді ВС підкреслюють, що у пункті 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 1 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам дано роз`яснення про те, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про надання страхових послуг, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму. Отже, правовідносини з виплати страхового відшкодування є грошовим зобов`язанням. Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом України у справі № 6-1003цс16, а також Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №761/6406/16-ц від 11 грудня 2019 року.

Згідно ст. 36.5 Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Суд зазначає, що метою стягнення штрафних санкцій є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивачів.

Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти обґрунтоване рішення про виплату страхового відшкодування (та виплатити його) чи відмову у виплаті страхового відшкодування

Зважаючи на те, що з моменту отримання відповідачем заяви про виплату страхового відшкодування (03 листопада 2022 року), минуло більш, ніж 90 днів (02 лютого 2023 року), є підстави вважати, що дії страховика є незаконними та позивач правомірно вимагати стягнення штрафних санкцій.

Судом встановлено, що 01.06.2023 року на адресу ТДВ «СК «Кредо» представником позивача було надіслано заяву про долучення додаткових документів і уточнення виплати страхового відшкодування , які підтверджують встановлення ІІІ групи інвалідності ОСОБА_1 .

Факт встановлення ОСОБА_1 , 1952 р.н. ІІІ групи інвалідності підтверджується довідкою до акту огляду медико соціальної експертною комісією, серії 12 ААГ №401736 від 13.03.2023 року, на строк безстроково. (а.с.67)

Розмір страхового відшкодування щодо шкоди, страхового відшкодування за прострочення виплати страхового відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності у разі встановлення ІІІ групи інвалідності, за підрахунками представника позивача складає: пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 3290,96 грн., три відсотки річних у розмірі 237,21 грн., всього разом 3528,17 грн.

Представником позивача також було заявлено страхове відшкодування за прострочення виплати страхового відшкодування: витрат на лікування; шкоди, пов`язаної із тимчасовою втратою працездатності; моральної шкоди, пов`язаної із тимчасовою втратою працездатності; моральної шкоди, пов`язаної із ушкодженням здоров`я, а саме: пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 31098,02 грн, три відсотки річних у розмірі 1908, 29., інфляційні втрати у розмірі 4031,26 грн., всього разом - 37037,57 грн.

Слід зазначати, що відповідач заперечував в цілому проти стягнення з нього відповідальності за порушення виконання грошового зобов`язання, однак свої контррозрахунки стосовно стягнення відповідних виплати за прострочення суду не надав, а отже суд вважає необхідним вимоги позивача про відшкодування пені, з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України, 3% річних, інфляційних витрат та пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України за прострочення виплати страхового відшкодування шкоди, пов`язаного із стійкою втратою працездатності у разі встановлення ІІІ групи інвалідності та витрат щодо прострочення виплати страхового відшкодування: витрат на лікування; шкоди, пов`язаної із тимчасовою втратою працездатності; моральної шкоди, пов`язаної із тимчасовою втратою працездатності; моральної шкоди, пов`язаної із ушкодженням здоров`я - задовольнити в повному обсязі.

Щодо стягнення витрат на правничу правову допомогу, суд зазначає наступне.

Так,з позовної заяви вбачається, що позивач зазначав про розмір судових витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді першої інстанції, які позивач очікує понести ,становить 10000,00 грн., що підтверджується договором про надання правничої допомоги №14/23 від 20.02.2023 року.

З договору вбачається, що 20.02.2023 року адвокат Гудз Р.А. та Бєлянчиков О.В. уклали цей Договір про надання правової допомоги, відповідно до якого адвокат бере на себе зобов`язання на відповідну плату надавати клієнту позивачу правничу допомогу,в обсязі та на умовах,передбачених договором .

Представником позивача долучено до матеріалів справи ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_1 , копію свідоцтва про право на зайняття адвокатської діяльності адвокатом Гудз Р.А.

Відповідно до розділу 6 Договору сторони погодили, що вартість послуг за надання професійної правничої допомоги у суді 1 інстанції становить 10000,00 грн. (а.с.74)

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Відповідач у своєму відзиві та заперечення зазначив, що підготовка відповідної справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи, при складанні позовної заяви не вимагалось проводити додатковий аналіз великої кількості законів та підзаконних актів, адже нормативно правове регулювання спірних правовідносин регулюються нормами ЦПК та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», таким чином просить суд, в разі задоволення позовних вимог стягнути витрат на правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн.

Суд зазначає, що вартість наданої адвокатом позивачу правничої допомоги, з огляду на складність справи, кількість та обсяг складеного позову з відповідними додатками на 110 арк., складання відповідних клопотань, подання до суду заяв про збільшення позовних вимог, відповіді на відзив та письмових пояснень, аналіз актуальної судової практики, є обґрунтованою та такою, що відповідає критеріям розумності та справедливості.

Однак, суд зазначає, що у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог на 95 % від заявленої ціни позову, витрати на правову допомогу з відповідача підлягають стягненню у розмірі 9500,00 грн (95% від загальної суми 10000,00 грн).

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору, у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Частиною 6 ст. 141 ЦПК України встановлено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що загальна сума судового збору, яка підлягала сплаті при зверненні до суду з вищевказаними позовними вимогами становить 2328,45 грн., позовні вимоги позивача задоволено на 95% (220804,96 грн. х 100% / 232844,77 грн = 95%), а отже з відповідача у відповідності до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2208,05 грн. на користь держави.

Щодо вимоги представника позивача про негайне виконання рішення суду, слід зазначити наступне.

Стаття 430 ЦПК України містить вичерпний перелік справ, по яких суд допускає негайне виконання рішень, а саме: 1)стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць; 2) присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; 3) відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, - у межах суми стягнення за один місяць; 4) поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника; 5) відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала; 6) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб; 7) примусову госпіталізацію чи продовження строку примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу; 8) встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства; 9) надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку; 10) видачу або продовження обмежувального припису.

Суд, ухвалюючи рішення, може допустити негайне його виконання у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Положення статей 1200 та 1202 ЦК України закріплено у параграфі 2 «Відшкодування шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю» глави 82 «Відшкодування шкоди» Книги 5 «Зобов`язальне право». Тлумачення положень статей 1200 та 1202 ЦК України дає підстави для висновку, що одна із них визначає перелік осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та стягнення страхового відшкодування. Вказані норми необхідно розглядати у взаємозв`язку, оскільки вони підлягають застосуванню як елементи єдиного механізму правового регулювання відносин із відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого. При цьому, застосування цих норм здійснюється у залежності від того, що це за спірні правовідносини - у даному випадку із застосуванням спеціальних норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки відносини пов`язані зі страхуванням та виникли в результаті настання саме страхового випадку.

Предметом спору, в даному випадку є стягнення страхового відшкодування, пов`язаного з витратами на лікування, за шкоду, пов`язану із тимчасовою втратою працездатності, за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності у разі встановлення ІІІ групи інвалідності, моральну шкоду, пов`язану із ушкодженням здоров`я, стягнення відповідних штрафних виплат.

Таким чином, враховуючи характер спору та предмет спірних правовідносин, що виникли з відносин страхування, беручи до уваги відсутність в позовній заяві вимоги щодо стягнення періодичних чи щомісячних платежів, правові підстави для допуску судового рішення до негайного виконання на підставі п.3 ч.1 ст.430 ЦПК України у даному випадку відсутні.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права,бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Кредо» про відшкодування шкоди, слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 23, 1168, 1187, 119, 1202 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013, № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ст.ст 12, 76, 77, 78, 79, 81, 89, 265 , 268, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Кредо» про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та стягнення страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо», на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , страхове відшкодування в розмірі 180239,22 грн., а саме:

-витрат на лікування у розмірі 88389,67 грн.;

-за шкоду, пов`язану із тимчасовою втратою працездатності у розмірі 5266,73 грн.;

-за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності у разі встановлення ІІІ групи інвалідності, у розмірі 78000,00 грн.;

-моральну шкоду, пов`язану із ушкодженням здоров`я, у розмірі 8582,82 грн.;

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо», на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 : страхове відшкодування за прострочення виплати страхового відшкодування: витрат на лікування; шкоди, пов`язаної із тимчасовою втратою працездатності; моральної шкоди, пов`язаної із тимчасовою втратою працездатності; моральної шкоди, пов`язаної із ушкодженням здоров`я, а саме: пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 31098,02 грн, три відсотки річних у розмірі 1908, 29., інфляційні втрати у розмірі 4031,26 грн., всього разом - 37037,57 грн.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо», на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , за прострочення виплати страхового відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності у разі встановлення ІІІ групи інвалідності: пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 3290,96 грн., три відсотки річних у розмірі 237,21 грн., всього разом 3528,17 грн.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо», на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 - витрати на правничу професійну допомогу в розмірі 9500,00 грн.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо», - судовий збір в розмірі 2208,05 грн., на користь держави.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

представник позивача: адвокат Гудз Роксолана Андріївна, адреса: м. Львів, а/с 20;

відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо», , місцезнаходження: Запорізька область, м. Запоріжжя, проспект Моторобудівників, 34;

Повний текст рішення складено 12.10.2023 року.

Суддя І. В. Бобровська