ПОСТАНОВА

іменем України

12 жовтня 2023 року м. Кропивницький

справа № 386/639/21

провадження № 22-ц/4809/984/23

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Мурашка С.І.

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокатка Задорожнюк Оксана Борисівна, на заочне рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 15 травня 2023 року у складі судді Гута Ю.О.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя.

В обґрунтування позовної заяви посилався на те, що з 06 січня 1980 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 29 січня 2021 року. За час спільного проживання було придбано майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, а саме квартиру АДРЕСА_1 . Вказав, що як вжиття заходів досудового врегулювання даного спору, добровільно поділити спільне майно відповідач не бажає, виплатити позивачу вартість майна на даний час є неможливим. За відсутності у позивача оригіналів правовстановлюючих документів, ним визначено орієнтовну вартість 1/2 частини майна в розмірі 100000 грн. Посилаючись на зазначені обставини просив суд визнати за позивачем право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Голованівського районного суду Кіровоградської області від 03 вересня 2021 року провадження у справі зупинено у зв`язку із смертю позивача до залучення до участі у справі правонаступника, тобто до 21 січня 2022 року (т.1 а.с.50-52).

Ухвалою Голованівського районного суду Кіровоградської області від 11 травня 2022 року до участі у справі залучено ОСОБА_1 , як правонаступника позивача (т.1 а.с.110-112).

Заочним рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 15 травня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокатка Задорожнюк Оксана Борисівна, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просила вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення її позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

У судовому засіданні апеляційного суду представниця позивача адвокатка Задорожнюк О.Б. підтримала доводи поданої апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Відповідачка у судове засідання апеляційного суду не з`явилася. Про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Колегія суддів постановила ухвалу про слухання справи у відсутності відповідачки на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 14 липня 2021 року ОСОБА_3 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме квартири АДРЕСА_1 (т.1 а.с.1-5).

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 06 жовтня 1980 року, що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (т.1 а.с.6).

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 29 січня 2021 року по справі №760/14786/20 шлюб між сторонами розірвано (а.с.7-8).

На підтвердження позовних вимог стороною позивача було надано рішення Виконавчого комітету Голованівської селищної ради народних депутатів від 24 листопада 1994 року №144, яким визнано право особистої власності на ідеальну частину житла у кооперативному будинку по АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 у кількості 3/50 частин (т.1 а.с.178).

Як свідчить клпія архівної довідки начальника КП «БМБТІ» від 02 грудня 2020 року №270 квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення Виконкому Голованівської селищної ради №44 від 24 листопада 1994 року №2699/18 (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (т.1 а.с.48).

01 квітня 2022 року приватним нотаріусом Голованівського нотаріального округу Захаренком Вадимом Володимировичем суду було надано копію спадкової справи №182/2021, яка була заведена після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.89-101).

Як убачається із заяви про прийняття спадщини від 20 грудня 2021 року ОСОБА_1 прийняла всю спадщину за законом після смерті брата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.93).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 , як правонаступника ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 є недоведеними.

Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду, виходячи з такого.

Відповідно до частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями частин першої, другої статті 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статті 372 ЦК України.

Зазначені норми СК України кореспондуються зі статтею 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, за якою майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Частиною першою статті 24 Кодексу про шлюб та сім`ю України визначено, що майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них.

У пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Верховний Суд України роз`яснив, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 Сімейного кодексу України, частина третя статті 368 Цивільного кодексу України), відповідно до частин другої, третьої статті 325 Цивільного Кодексу України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна, а також підставою набуття такого майна у власність.

Апеляційний суд вважає передчасними висновки суду першої інстанції про те, що стороною позивачане підтверджено належними та допустимими доказами того, що квартира, на яку просить позивач визнати право власності на 1/2 частину, є спільною сумісною власністю сторін та придбана у період перебування сторін у шлюбі.

Згідно зі ст.15 Закону України «Про власність» у члена житлово-будівельного кооперативу виникає право власності на квартиру внаслідок повного внесення пайового внеску за надану в користування квартиру. Тому у разі, коли право на пай, з повною виплатою якого виникло право власності на квартиру в будинку ЖБК, належало й іншим особам (другому з подружжя, спадкоємцям, членам сім`ї члена ЖБК), останні з цих підстав набувають права власності на квартиру відповідно до частки, яку складає належна їм частина паю у повній сумі пайового внеску.

Відповідно до Закону України «Про кооперацію» кооператив - це юридична особа, створена фізичними і (або) юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської чи іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на основі самоврядування. Порядок набуття права власності на кооперативну квартиру суттєво відрізняється від приватизації державного житлового фонду.

Кооперативна квартира спочатку є приватною власністю кооперативу як юридичної особи, а після повної виплати членом кооперативу пайового внеску переходить в його приватну власність як фізичної особи. При цьому всі господарські, прибудинкові споруди, а також прибудинкова територія залишаються у власності кооперативу.

Право на приватизацію державного житла мають всі члени сім`ї наймача, які постійно проживають (зареєстровані) в квартирі. В кооперативі ж право власності на житлову площу після виплати паю набуває тільки член кооперативу. Якщо пай виплачувався в шлюбі, квартира є спільною сумісною власністю подружжя. При поділі майна подружжя (або чоловік), який перебував у шлюбі і брав участь у виплаті пайового внеску, може отримати свою частку в праві на квартиру або за спільною згодою, або через суд. Права дітей в даному випадку захищені тільки на проживання в цій квартирі.

Як встановлено судом сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06 жовтня 1980 року.

Письмовими доказами по справі, зокрема архівними даними реєстрових книг КП «БМБТІ», підтверджено, що спірна нерухомість набута відповідачем на підставі свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення виконкому Голованівської селищної ради №44 від 24 листопада 1994 року №2699. Відсутність самого свідоцтва про право власності в матеріалах справи не спростовує факту набуття ОСОБА_2 житла в корпоративному будинку, оскільки ця обставина зокрема підтверджуються архівною довідкою начальника КП «БМБТІ» від 02 грудня 2020 року №270 та рішенням виконавчого комітету Голованівської селищної ради народних депутатів від 24 листопада 1994 року №144.

Доказів того, що зазначена квартира була придбана за особисті кошти ОСОБА_2 матеріали справи не містять та стороною відповідача не доведено.

Частиною першою статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апеляційний суд вважає, що той факт, що спірна квартира є корпоративною не має жодного правового значення у даному випадку та нерухомість все одно підлягає поділу в порядку положень Сімейного кодексу України, оскільки придбана у період перебування сторін у шлюбі та без доказів придбання за особисті кошти.

Враховуючи зазначене вище колегія суддів приходить до висновку про те, що квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу на загальних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості. Зазначене призвело до неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, а відтак і помилкового визначення юридичних наслідків цих обставин та відповідно до вимог п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Частиною 13 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З ОСОБА_2 підлягають стягненню понесені судові витрати, які було сплачено за подання позовної заяви у дохід держави у розмірі 1073,60 грн та на користь ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги по справі у розмірі 1610,40 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокатка Задорожнюк Оксана Борисівна, задовольнити.

Заочне рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 15 травня 2023 рокускасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП невідоме) у дохід держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП невідоме) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_5 ) судовий збір у розмірі 1610 (одна тисяча шістсот десять) грн 40 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 жовтня 2023 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді C.М. Єгорова

С.І. Мурашко