ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7169/23 Справа № 201/5659/23 Суддя у 1-й інстанції - Батманова В.В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права спільної сумісної власності, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2023 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про визнання права спільної сумісної власності.

20 червня 2023 року представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Ліфлянчика С.І. звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову. В обґрунтування якої посилався на те, що у виконавчому провадженні зі стягнення коштів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 винесено постанову про опис та арешт майна боржника зокрема квартири АДРЕСА_1 , яка є спірним майном за цим позовом. Відтак просить суд накласти заборону реалізації майна, а саме частини квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 будь-яким шляхом та будь-яким особам, в тому числі в межах виконавчого провадження № 71325048.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2023 року в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Ліфлянчика С.І. про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що заява не містить обґрунтування необхідності вжиття саме такого виду забезпечення позову і доказів того, що не вжиття вказаного виду забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову чи відмови у задоволенні. Такий вид забезпечення позову суперечить діючому законодавству, оскільки в межах виконавчого провадження державний або приватний виконавець наділений дискреційними повноваженнями, втручання в які є не допустимим з боку суду. Також слід зазначити, що ОСОБА_1 є стороною виконавчого провадження та не позбавлений можливості звернення до виконавця із відповідними заявами, клопотаннями в межах Закону України «Про виконавче провадження».

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати та задовольнити заяву про забезпечення позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у випадку задоволення позовних вимог про визнання права власності та реалізації майна в межах виконавчого провадження, ОСОБА_1 буде зобов`язаний виплатити грошові кошти за 1/2 частину квартири на користь ОСОБА_3 , яка вже на момент винесення рішення не буде фактичним власником вказаної частини, а отже це буде додатковим фінансовим тягарем для ОСОБА_1 .

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечено як арештом майна так і забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

З виділених матеріалів справи вбачається, що в позовній заява ОСОБА_3 зокрема просила суд виділити в особисту власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та припинити право спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_4 в спірному будинку та стягнути з ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості часток цього майна.

Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображена в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Враховуючи наявність спору та те, що в даному випадку вжиття заходів забезпечення позову не створює невиправданих обмежень сторонам в їх правах, колегія суддів вважає за необхідне заяву про забезпечення позову задовольнити частково, а саме, заборонити відчуження квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , до набрання законної сили рішення по даній справі та даний вид забезпечення є розумним, співмірним та ефективним способом забезпечення даного позову є, саме, заборона державним реєстраторам чи особам, які уповноважені на вчинення функцій державних реєстраторів вчиняти реєстраційні дії щодо відчуження майна.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Оскаржувана ухвала як така, що суперечить нормам процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2023 року скасувати.

Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права спільної сумісної власності задовольнити частково.

Заборонити відчужувати квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , до набрання законної сили рішення по даній справі.

В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко