Провадження № 2/947/3942/23
Київський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Луняченка В.О.,
за участю секретаря Макаренко Г.В.,
Невиконання відповідачем свої х зобов`язань з оплати отриманих житлово- комунальних послуг зумовило звернення позивача з дійсним позовом.
Через автоматизований розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Київського районного суду м.Одеси Луняченко В.О.
Ухвалою судді від 31.08.2023 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Ніяких клопотань з боку учасників справи суду не надходили. Заперечень щодо розгляду справи у спрощеному провадженні також не надходило.
Зазначену ухвалу разом з позовом та додатками до нього надіслано відповідачу за місцем реєстрації його місця мешкання, відомості про що містяться в матеріалах справи.
Станом на день розгляду справи ніяких клопотань з боку учасників справи суду не надходили. Заперечень щодо розгляду справи у спрощеному провадженні також не надходило.
Від відповідача відзив на позов не надходив.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
В матеріалах справи міститься заява представника позивача КП «ТПО» щодо можливості розгляду справи за відсутністю представника позивача, в якій просить позов задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 Або в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову про стягнення заборгованості за надані житлово- комунальні послуги з наступних підстав.
Так суд встановив наступне.
Між Комунальним підприємством «Теплопостачання міста Одеси» та ОСОБА_1 Або було укладено договір № 4783 від 01.03.2017 року на постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 ) в обсягах згідно Додатку № 1 до цього договору, копія якого міститься в матеріалах справи ( а.с. 5-9).
За умовами п. 11.1 договору Споживач- ОСОБА_1 Або зобов`язується на протязі місяця сплатити вартість теплової енергії фактично одержаної за період з 01.10.2014 р. по 28.02.2017 року в сумі 22 932,18 грн. строк дії договору з моменту укладення та до 31.12.2017 року.
За умовами п. 10.4 договір був пролонгований.
Відповідно до п. 3.2.2. Споживач зобов`язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, що передбачені договором.
Згідно з п. 6.1 договору розрахунки за теплову енергію проводяться в грошовій формі на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації по тарифу для інших споживачів, встановлених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання- у сферах енергетики та комунальних послуг України.
Нові тарифи не є предметом узгодження між Теплопостачальною організацією та Споживачем, нарахування з застосуванням нових тарифів проводяться з дати встановлення, зазначеної в відповідному рішенні про встановлення тарифу.
Відповідно до п.п. 6.2, 6.4 договору розрахунковим періодом є календарний місяць.
Кінцевим терміном розрахунку за спожиту теплову енергію є 20 число місяця наступного за розрахунковим.
Взаємовідносини між постачальниками та споживачами теплової енергії регулюються «Правилами користування тепловою енергією», затвердженими Постановою КМУ №1198 від 03.10.2007 р., «Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», затвердженими Постановою КМ України № 830 від 21.08.2019 р.. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» N° 1875 - IV від 24.06.2004 р., Законом України «Про теплопостачання» № 2633-IV від 02.06.2005 р.. Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Мінрегіону від 22.11.2018 р. №315 (у редакції Наказу Мінрегіону від 28.12.2021 р. № 358, надалі за текстом - Методика) та іншими нормативними актами.
На виконання умов договору КП «Теплопостачання мі1ста Одеси» поставляло теплову енергію Хаджи Хуссейн Мустафі Або за адресою: АДРЕСА_2 . Проте, в порушення своїх обов`язків, Відповідач за спожиту теплову енергію вчасно та в повному обсязі не розраховувався, внаслідок чого за період жовтня 2014 року по червень 2023 рову включно виникла заборгованість в розмірі 76 695, 30 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.
Відповідно до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Суд приймає до уваги той факт, що КП «ТМО» направляв на адресу ОСОБА_1 Або для оплати рахунки - фактури та для підписання акти звіряння розрахунків за постачання теплової енергії, а також претензію (вих. № 13.04-412) про сплату заборгованості на суму 76 695, 0 грн., які відповідачем залишились без уваги.
За правилами ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі).
Опалення - це підтримка в закритому приміщенні температури, що нормується й необхідне для нормальної життєдіяльності людини, ведення технологічних процесів і інших цілей й має важливе значення для запобігання відволоженню, промерзанню, викривлення будівельних конструкцій.
Центральне опалення - послуга, яка передбачає подачу теплової енергії до кожної квартири для забезпечення опалення приміщень.
Відповідно до частини другої статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.
Частиною третьою статті 24 Закону України «Про теплопостачання» передбачено основні обов`язки споживача теплової енергії, зокрема своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.
Згідно зі статтями 19, 25 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісяця здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача сплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Зі змісту норм ст. ст. 20, 21 зазначеного Закону, споживач повинен укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, а також оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.
Згідно ст.ст. 68, 162 ЖК України та ст. 45 п. 5 «Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», затв. пост. КМ України від 21.08.2019 р. № 830, споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, та вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором.
Статтею 68 ЖК УРСР, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відповідачі зобов`язані регулярно, щомісяця оплачувати житлово-комунальні послуги.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 Або є власником об`єкту нерухомо майна за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 54,4 кв.м, основною площею 46,7 кв.м, що відображені у технічному паспорті, на підставі свідоцтва про право власності на нежитлові приміщення магазину, виданого на підставі сертифікату відповідності від 13.12.2010 року замість договору купівлі- продажу від 29.05.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Масаловим В.В. у реєстрі №2716, зареєстрованого КП «ОМБТІ та РОН» від 07.06.2006 номер запису 470 в кн.:583пр-131 ( а.с.67).
В силу ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).
За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України).
Відповідачем не спростовано належними та допустимим доказами розрахунки заборгованості за отримані послуги з опалення та гарячого водопостачання.
Відтак, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2684,00 гривень.
Керуючись ст.ст.12,13,76,259, 263-265, 268,279, 280-282 ЦПК України,
Позовну заяву Комунального підприємства «Теплопостачання м.Одеси» до ОСОБА_1 Або (ІПН НОМЕР_1 ) - задовольнити у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Луняченко В. О.