Справа № 404/2893/21
Номер провадження 2/404/840/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року м. Кропивницький

Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючої судді - Варакіної Н.Б.,

за участю секретаря Щербини А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про виселення з житлового будинку та усунення перешкод,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про виселення з житлового будинку та усунення перешкод. В обґрунтування вимог посилається на те, що рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 07.11.2016 у цивільній справі № 404/10673/14-йїй виділено в натурі 65/100 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями під АДРЕСА_1 , а саме: частину житлового будинку літ. А, що складається з: кімнати 1-3 площею 11,1 кв. м, кімнати 1-2 площею 10.9 кв. м; прибудову літ. а, що складається з веранди 1-1 площею 7,96 кв. м; прибудову літ. а1, яка складається з: ванни 1-6 площею - 4.4 кв. м, коридор 1-7 площею 2,4 кв. м; прибудову літ. а 11, що складається з тамбуру - І площею 4,1 кв. м; літню кухню - Б; баню літ. Ж; гараж літ. Д; оглядову яму літ. Д; вбиральню літ. В; навіс літ. И; частину огорожі № 2 (0,45 ч); хвіртку № 3; ворота № 4; горожу № 5; огорожу № 6; частину вимощення літ. 1 (0,54 ч); погріб літ. З та стягнуто компенсацію у розмірі - 24 961,68 гривень.Вказане рішення переглянуте у апеляційному та касаційному порядку і залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 27.12.2016 та Постановою Верховного Суду України від 01.07. 2019. Відповідно до рішення Кіровоградської міської ради належній їй на підставі рішень судів частині житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, яку було виділено в окремий об`єкт, присвоєно юридичну адресу: АДРЕСА_1 . Реєстрацію права власності будинку з господарсько-побутовими будівлями проведено 09.08.2019. З цього моменту вона як власник виділеного майна не має можливості у повній мірі володіти та користуватися ним, через неправомірні дії відповідача, оскільки фактично не має доступу до нього. Відповідач без її згоди користується належною їй частиною будинку, не впускає у двір, мирним шляхом звільняти житло (виселятись) не бажає, перешкоджає користуватися господарсько-побутовими будівлями та земельною ділянкою. Відповідачу на праві власності належить 35/100 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями під АДРЕСА_1 . Отже, відповідач має своє відокремлене житло, де й може проживати сам і забезпечити проживання своєї сім`ї.У зв`язку з цим, неодноразово зверталась до відповідача з пропозиціями та вимогами щодо звільнення належної їй частині житлового будинку, як в усній, так і в письмовій формі, шляхом надсилання цінного листа. Проте відповідач такі вимоги ігнорує. Останнього разу, коли зверталась (усно) до ОСОБА_2 , у лютому 2021 року, він повідомив, що звільнить приміщення та не перешкоджатиме у доступі до належного майна, тільки після прийняття відповідного рішення судом. Відповідач не визнає і не бажає визнавати її права власності на зазначену частину будинку про що свідчить оскарження рішення в касаційному порядку та подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. Просить суд;

усунути перешкоди у користуванні належним майном, а саме:

- виселити ОСОБА_2 , із кімнати 1-3 площею 11,1 кв. м, кімнати 1-2 площею 10,9 кв.м в житловому будинку літ. А, з веранди 1-1 площею 7,96 кв.м в прибудові літ. а; з ванни 1 -6 площею 4,4 кв. м, коридору 1 -7 площею 2,4 кв.м в прибудові літ.а1; з тамбуру -1 площею 4,1 кв. м в прибудові літ. а11; літньої кухні - Б, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати ОСОБА_2 , не чинити перешкод у користуванні банею літ. Ж; гаражем літ. Д; оглядовою ямою літ. Д; убиральнею літ. В; навісом літ. И; частиною огорожі № 2 (0.45 ч); хвірткою № 3: воротами № 4; огорожею № 5; огорожею №6; частиною вимощення літ. І (0,54 ч); погрібом ліг. З, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

- стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 20.05.2021 відкрито спрощене провадження у справі.

В судовому засіданні позивач та її представники адвокати Кошуцька О.С. Болотських А.Ю. позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені у ньому. Суду пояснили, що відповідач чинить перешкоди у користуванні належним позивачу майном, не дає можливості навіть зайти у двір. В зв`язку з цим позивач викликала поліцію. Відповідач умисно затягує розгляд справи, не з`являється в судові засідання, не отримує судові повістки. Просили позов задовольнити.

Відповідач та його представник адвокат Швець Р.Ю. позов не визнали, взагалі заперечили право позивача на її власність.

В подальшому в судовому засіданні, 04.07.2023 відповідач повідомив, що звільнив належну позивачу частину будинку та земельну ділянку, не чинить перешкоди їй у користуванні з січня 2023 року. Позичав у лютому проводила каналізацію у свій будинок, в зв`язку з чим він викликав поліцію.

Представники позивача заперечили, наполягали на задоволенні позову.

Судом визнана обов`язкова явка в судове засідання позивача.

В судовому засіданні 16.07.2023 позивач повідомила, що дійсно відповідач звільнив будинок та не чинить перешкоди у користуванні домоволодінням, але вона побоюється, що відповідач знову буде чинити перешкоди та заїде у будинок, тому наполягає на задоволенні позову.

Представник відповідача адвокат Швець Р.Ю. просив закрити провадження у справі та відмовити у задоволенні позову. Посилається на те, що відбувся поділ з урахуванням технічних можливостей земельної ділянки та технічного розподілу житлової будівлі, у зв`язку з чим спір вичерпано.

Суд звертає увагу, що предметом спору є усунення перешкод у користуванні майном, яке чинить відповідач позивачу, а питання щодо технічного поділу майна між сторонами вирішено рішенням суду, яке оскражувалось у трьох інстанціях.

Крім того, суд звертає увагу, що закриття провадження у справі та відмова у задоволенні позову - це різні процесуальні дії, з різними процесуальними наслідками і застосовані одразу бути не можуть. Це суперечить цивільному процесуальному закону.

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, з урахуванням підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до духу Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Предмет позову розуміють як певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З огляду на викладене відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Постанова Верховного Суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21).

Судом встановлено, що рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 07.11.2016 у цивільній справі № 404/10673/14-йпозивачу виділено в натурі 65/100 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями під АДРЕСА_1 , а саме: частину житлового будинку літ. А, що складається з: кімнати 1-3 площею 11,1 кв. м, кімнати 1-2 площею 10.9 кв. м; прибудову літ. а, що складається з веранди 1-1 площею 7,96 кв. м; прибудову літ. а1, яка складається з: ванни 1-6 площею - 4.4 кв. м, коридор 1-7 площею 2,4 кв. м; прибудову літ. а 11, що складається з тамбуру - І площею 4,1 кв. м; літню кухню - Б; баню літ. Ж; гараж літ. Д; оглядову яму літ. Д; вбиральню літ. В; навіс літ. И; частину огорожі № 2 (0,45 ч); хвіртку № 3; ворота № 4; горожу № 5; огорожу № 6; частину вимощення літ. 1 (0,54 ч); погріб літ. З та стягнуто компенсацію у розмірі - 24 961,68 гривень.

Зазначене рішення залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 27.12.2016 та Постановою Верховного Суду України від 01.07. 2019.

Відповідно до рішення Кіровоградської міської ради частині житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, яку було виділено в окремий об`єкт, присвоєно юридичну адресу: АДРЕСА_1 .

Позивач зареєструвала права власності на будинок з господарсько-побутовими будівлями 09.08.2019, що підтверджується актуальною інформацією про об`єкти нерухомого майна.

Відповідачу на праві власності належить 35/100 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями під АДРЕСА_1 .

Позивач посилається на те, що відповідач без її згоди користується належною їй частиною будинку, не впускає у двір, мирним шляхом звільняти житло (виселятись) не бажає, перешкоджає користуватися господарсько-побутовими будівлями та земельною ділянкою.

Відповідач фактично в судовому засіданні визнав, що чинив перешкоди позивачу у користуванні та володінні майном, але в січні 2023 перестав це робити. Вивіз свої речі з будинку позивача та подвір`я.

Відповідач добровільно поновив порушене право позивача.

Позивач наполягає на задоволенні позову, оскільки вважає, що відповідач знову може порушити її право.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

На момент ухвалення судом рішення порушені права позивача усунуті, а права щодо вільного володіння та користування власністю поновлені.

На майбутнє суди спорів не вирішують, в разі порушення прав позивача в подальшому, вона не позбавлена права звернутися до суду з позовом за їх захистом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Представник відповідача адвокат Швець Р.Ю. подав клопотання про витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Представник позивача адвокат Кащуцька О.С. категорично проти цього заперечувала. Суду пояснила, що у разі відсутності у тексті договору умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 910/14598/20.

Розглядаючи справу, ВС зазначив, що визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з нормами статті ЗО Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, та/або порядок її обчислення повинен визначатися у самому договорі про надання правової допомоги. Отже, саме по собі підписання актів виконаних робіт за відсутності в договорі обумовленого розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає як суду, так і іншій стороні спору можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру такого гонорару.

Велика Палата ВС у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 ('провадження № 12-14гс22) виснувала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Доказів понесення таких витрат саме у даній справі (зокрема, платіжного доручення про перерахування коштів, прибуткового касового ордеру, тощо) заявник суду не надав. Позивача (посилалась на постанову у справі № 910/4201/19 ВС прийняв 7.09.2020).

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необгрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Суд при вирішення питання стягнення витрат на правову допомогу враховує те, що позов поданий не безпідставно, права позивача порушувались відповідачем протягом тривалого часу, і тільки ініціювання позивачем судового провадження змусило відповідача поновити її права, виселитися із домоволодіння та усунути перешкоди у користуванні іншим майном.

Більш того, суд приймає до уваги процесуальну поведінку відповідача, чисельні заяви про відкладення розгляду справи.

13.02.2023 представником відповідача адвокатом Швець Р.Ю. подане клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку із перебуванням ОСОБА_2 на військовій службі з 10.03.2022.

За інформацією Кропивницького міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки, наданої на запит суду, ОСОБА_2 був призваний на військову службу до ЗСУ 10.03.2022, а 31.01.2023 наказом командира частини звільнений від 21.01.2023 із списків особового складу частини.

Тобто клопотання про зупинення провадження у справі було подано після звільнення з військової служби відповідача, що суд розцінює як зловживання процесуальними правами.

Оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази суд приходить до висновку, що клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає.

На підставі ст.ст. 383, 391 ЦК, керуючись ст. 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про виселення з житлового будинку та усунення перешкод відмовити.

Відмовити представнику ОСОБА_2 адвокату Швець Р.Ю. у задоволенні клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його складення, шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду.

Рішення складено 02.10.2023.

Суддя Кіровського Н. Б. Варакіна

районного суду

м.Кіровограда