Справа № 473/4567/23
РІШЕННЯ

іменем України

"19" жовтня 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді Ротар М.М., при секретарі Лукіянчиній Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору обміну нерухомого майна дійсним

встановив

29 серпня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору обміну нерухомого майна дійсним, в якому вказав, що 09 грудня 2000 року він уклав з ОСОБА_2 договір міни, згідно якого передав у власність ОСОБА_2 належну йому частину квартири АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_1 1/4 частку квартири АДРЕСА_2 в письмовій формі і зареєстрований на Універсальній товарносировинній біржі «Номінал», ніхто із сторін угоди її не оспорює і всі умови договору виконані. Посилаючись на те, що відповідач ухиляються від нотаріального посвідчення договору, а також на те, що всі умови договору обміну нерухомого майна виконані, позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 30 серпня 2023 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, від нього на адресу суду надійшла заява в якій він просить розглядати справу у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, від неї на адресу суду надійшла заява в якій вона просить розглядати справу без її участі, заявлені позовні вимоги визнає.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 09 грудня 2000 року ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_2 договір міни, згідно якого передав у власність ОСОБА_2 належну йому частину квартири АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_1 1/4 частку квартири АДРЕСА_2 в письмовій формі і зареєстрований на Універсальній товарносировинній біржі «Номінал». Вказаний договір, згідно реєстраційного напису від 11.12.2000 року був зареєстрований у Вознесенському міжміському бюро технічної інвентаризації за №8674.

Зі змісту вказаного договору вбачається, що сторони здійснили обмін згаданими вище об`єктами нерухомості і засвідчили, що зазначені об`єкти нерухомості нікому до укладення угоди не продані, не подаровані, під арештом не знаходяться.

Вищевказані обставини свідчать про те, що сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов договору міни, жодних обмежень для його укладання не існувало, укладений договір міни нерухомості був виконаний сторонами у повному обсязі.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (2004 року), останній застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

На час укладання договору міни нерухомості діяв ЦК УРСР в ред. 1963 р., який втратив чинність з 01.01.2004 року на підставі ЦК України від 16.01.2013 р.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.47 ЦК УРСР, яка діяла під час укладання спірного правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Ст.241 ЦК України передбачено, що за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше; кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує.

До договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін (ст.242 ЦК України).

Спірний договір міни відповідно до цивільного законодавства, що діяло на момент його укладання, підлягав нотаріальному посвідченню, оскільки положеннями ст.227 ЦК УРСР було передбачено, що договір міни, на який розповсюджуються положення ст.242 ЦК України, квартири (житлового будинку) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність правочину.

Але, як встановлено судом, вказана вимога закону щодо обов`язкового нотаріального посвідчення договору міни нерухомості при укладенні договору не була дотримана, так як договір був оформлений та зареєстрований Універсальній товарносировинній біржі «Номінал» відповідно до ст.15 ЗУ «Про товарну біржу», про що зазначено у тексті договору.

Відповідно до ч. 2 ст.15 згаданого Закону угоди, зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Таким чином, суперечливі норми законодавства призвели до того, що укладений позивачами договір міни та зареєстрований товарною біржою не був посвідчений у нотаріальному порядку.

Але, оскільки сторони по договору міни нерухомого майна повністю виконали свої обов`язки по цьому договору, а нотаріально посвідчити договір на сьогоднішній день неможливо, суд вважає необхідним визнати дійсним вказаний договір міни.

Керуючись ст. ст. 4, 14, 81, 223, 259, 263, 265, 273 ЦПК України, суд

ухвалив

позовні вимоги - задовольнити.

Визнати ДІЙСНИМ договір міни нерухомого майна частини квартири АДРЕСА_1 на 1/4 частку квартири АДРЕСА_2 , укладений 09.12.2000 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та зареєстрований 09 грудня 2000 року на Універсальній товарносировинній біржі «Номінал» за р.№223.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя М.М. Ротар