ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6584/23 Справа № 204/2333/23 Суддя у 1-й інстанції - Приваліхіна А.І. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Космачевської Т.В.,

суддів: Канурної О.Д., Халаджи О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2023 року в цивільній справі номер 204/2333/23 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 з позовом до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він у період з 19 червня 2006 року по 18 березня 2022 року перебував в трудових відносинах з відповідачем. В зазначений період часу він працював гірником очисного забою 4 розряду з повним робочим днем в шахті. 18 березня 2022 року він був звільнений з підприємства на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію.

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 19 жовтня 2022 року, затвердженого начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці Королем В.І., йому встановлено професійне захворювання.

Згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, йому була встановлена 3 група інвалідності, безстроково втрати професійної працездатності. У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє його можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності у відносно молодому віці, систематично необхідністю отримання медичної допомоги. Позивач постійно відчуває психічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному стану. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань.

Вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у нього хронічного професійного захворювання.

Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму моральної шкоди у розмірі

245000,00 гривень без урахування податків та обов`язкових платежів.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди, задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 200000,00 (двісті тисяч) гривень, з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Із вказаним рішенням не погодився відповідач ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», подав апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, просив апеляційний суд скасувати рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір стягнутої суми моральної шкоди до 70000,00 гривень з утриманням з цієї суми податків та зборів згідно з законодавством.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду в прийнято з порушенням норм матеріального права.

Сума моральної шкоди, яка стягнута судом 1-ої інстанції є завищеною та такою, що не відповідає критеріям розумності та справедливості, які зокрема визначені у частині третій статті 23 ЦК України.

Судова практика свідчить про те, що суть моральних страждань та їхня глибина є найбільш вживаними критеріями під час визначення суми компенсації, спричиненої моральної шкоди, проте судді вельми неоднаково його застосовують.

В позовній заяви у даній справі не було якихось виключних обставин про моральні страждання, які б не були заявлені іншими позивачами з аналогічних справ, але стягнута сума моральної шкоди судом 1-ої інстанції за оскаржуваним рішенням є значно завищеною 200000,00грн.

Не можна назвати справедливим рішення суду, яким стягується моральна шкода вдвічі більше, ніж іншим громадянам за таких же підстав.

Від позивача ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Повалій О.В., надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив залишити рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2023 року по справі № 204/2333/23 без змін та апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» без задоволення.

Ушкодження здоров`я, яких зазнав позивач під час виконання ним трудових обов`язків на ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», постійна необхідність в проходженні низки лікувальних заходів, втрата 65% професійної працездатності, безповоротність встановлення йому третьої групи інвалідності (встановлена безстроково) призводять до фізичного болю та моральних страждань.

Позивач погоджується із позицією суду першої інстанції, викладеною у оскаржуваному рішенні, де суд, керуючись внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, у своєму рішенні встановив, що позивачу дійсно було завдано моральну шкоду, а також з приводу неможливості відшкодування моральної шкоди в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, яких він зазнав та продовжує зазнавати у зв`язку з теперішнім станом здоров`я, порушенням звичного укладу його життя.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтями 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем та наказом №226кз від 18 березня 2022 року він звільнений з займаної просади за ст. 38 КЗпП за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію (а.с. 9-11).

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 19 жовтня 2022 року позивачу встановлено професійне захворювання: хронічна радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромом (54.1); хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху( ІІ ступень) за класифікацією ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ( Н 90.3); пневмоконіоз ( А; r/r, 3/2,.p/q, ет), ускладнений хронічним бронхітом ІІ ст., фаза затихаючого загострення, ЛН І-ІІ ст. ( J 60) (а.с. 12-15).

З довідки обласної МСЕК №1 м. Краматорська серії 12 ААА №091027 від 22 листопада 2022 року вбачається, що позивачу встановлено первинно ступінь втрати професійної працездатності у 65% по профзахворюваннях безстроково (а.с. 16).

З довідки до акта огляду обласної МСЕК №1 м. Краматорська від 22 листопада 2022 року вбачається, що позивачу встановлено третю групу інвалідності безстроково, причина інвалідності професійне захворювання, може працювати без підземних умов, без підвищених фізичних навантажень, без тривалого перебування на ногах, без перехолодження (а.с. 17).

Відповідно до медичного висновку Лікарсько-експертної комісії про наявність професійного характеру захворювання від 12 жовтня 2022 року №37/942 позивачу встановлено професійний характер захворювання (а.с. 18).

До матеріалів справи долучено витяг з амбулаторної карти, виписку з медичної карти, медичні довідки, довідки про проходження медичного огляду позивача (а.с. 19-20, 21-21зв., 36, 36зв -37, 37зв, 38-38зв, 39, 39зв, 40, 40зв, 41, 41зв).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог, а також з того що саме такий розмір відшкодування моральної шкоди буде розумним та справедливим.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції в повній мірі погодитися не можна.

У відповідності до статті 4 Закону України Про охорону праці державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

Відповідно до частини другої статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України передбачено, що потерпілий має право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Частиною першої статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

При визначені розміру моральної шкоди суд оцінює глибину, характер та тривалість душевних страждань та нервових переживань, істотності недоотриманих благ, а також конкретні обставини по справі і розмір втрати професійної працездатності, призначення позивачу групи інвалідності, характер професійних захворювань та їх наслідки для здоров`я позивача, керується принципом розумності, виваженості та справедливості. Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Вказаний висновок суду відповідає положенням ст. 23 ЦК України та рішенню Конституційного Суду України від 27.01.2004 року №1-9рп./2004, згідно з яким ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки обласної МСЕК №1 м. Краматорська серії 12 ААА №091027 від 22 листопада 2022 року позивачу встановлено первинно ступінь втрати професійної працездатності у 65% по профзахворюваннях, безстроково.

З довідки до акта огляду обласної МСЕК №1 м. Краматорська від 22 листопада 2022 року вбачається, що позивачу встановлено третю групу інвалідності безстроково, причина інвалідності професійне захворювання, може працювати без підземних умов, без підвищених фізичних навантажень, без тривалого перебування на ногах, без перехолодження.

За таких обставин, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами факту спричинення працівникові ушкодження його здоров`я, що виражається у стійкій втраті ним працездатності, встановленні групи інвалідності, з яким погоджується апеляційний суд.

Крім того, позивач, обґрунтовуючи свої вимоги щодо розміру моральної шкоди, вказував, зокрема на систематичну необхідність отримання ним медичної допомоги з тривалим процесом лікування.

Проте, відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин, фонд фінансує витрати на медичну та соціальну допомогу, у тому числі на додаткове харчування, придбання ліків, спеціальний медичний, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування, протезування, медичну реабілітацію, санаторно-курортне лікування, придбання спеціальних засобів пересування тощо, якщо потребу в них визначено висновками МСЕК та індивідуальною програмою реабілітації інваліда (у разі її складення). Фонд організовує цілеспрямоване та ефективне лікування потерпілого у власних спеціалізованих лікувально-профілактичних закладах або на договірній основі в інших лікувально-профілактичних закладах з метою якнайшвидшого відновлення здоров`я застрахованого.

На це суд першої інстанції уваги не звернув, та помилково визначив розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 200000,00 грн.

За таких обставин, виходячи з наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції не повному обсязі встановив обставини справи, не перевірив доводи і заперечення сторін, не дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке не в повній мірі відповідає вимогам закону.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України вказані обставини є підставою для задоволення апеляційної скарги відповідача.

Рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру відшкодування моральної шкоди до 70000,00 грн.

Крім того, оскільки, апеляційний суд дійшов висновку про зміну судового рішення, тому з відповідача на користь держави має бути стягнутий судовий збір, виходячи зі стягнутої суми відшкодування моральної шкоди з врахуванням абз. 2 пп 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме, 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто, в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» - задовольнити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2023 року змінити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь ОСОБА_1 70000,00 (сімдесят тисяч) грн без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

В інший частині рішення залишити без змін.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь Держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: