1Справа № 335/9822/23 2/335/3460/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Романько О.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Концерну «Міські теплові мережі» про визнання протиправними дій щодо нарахування коштів за послуги та розірвання типового договору про надання послуги з постачання теплової енергії, -

ВСТАНОВИВ:

11.10.2023 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя звернувся з позовною заявою ОСОБА_1 до Концерну «Міські теплові мережі» про визнання протиправними дій щодо нарахування коштів за послуги та розірвання типового договору про надання послуги з постачання теплової енергії.

В позовній заяві зазначено, що позов надано для розгляду Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя на підставі ч. 2 ст. 27 ЦПК України.

Разом із тим, дослідивши матеріали цивільної справи, приходжу до висновку, що справу слід передати Ленінському районному суду м. Запоріжжя за підсудністю, з наступних підстав.

Як убачається із позовної заяви, позивач просить визнати неправомірними дії Концерну «Міські теплові мережі» щодо нарахування коштів за послуги з постачання теплової енергії , умовно-змінна частина тарифу за період з 01.11.2022 по 01.09.2023 на загальну суму 60 274,74 грн. для споживача ОСОБА_1 по об`єкту: «нежитлове приміщення, І першого поверху, (офіс-магазин) літ. А-5, загальною площею 238,9 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 та розірвання типового договору про надання послуги з постачання теплової енергії № 71204641 від 01.11.2021, що є публічним договором приєднання відносно цього ж нерухомого майна.

Тобто, спір у даній справі виник з приводу оплати житлово-комунальних послуг, які надавалися позивачем за місцем знаходження нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної її частини.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

З урахуванням наведеного, позов про визнання протиправними дій щодо нарахування коштів за послуги та розірвання типового договору про надання послуги з постачання теплової енергії, підлягає розгляду за правилами виключної підсудності.

Саме така правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17.

Крім того, у своїй постанові від 16.02.2021 у справі 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини третьої статті 30 ГПК України.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у статтях 27 - 29 ЦПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За наведених обставин, враховуючи, що предметом спору є визнання неправомірними дії Концерну «Міські теплові мережі» щодо нарахування коштів за послуги з постачання теплової енергії, умовно-змінна частина тарифу за період з 01.11.2022 по 01.09.2023 на загальну суму 60 274,74 грн. для споживача ОСОБА_1 та розірвання типового договору про надання послуги з постачання теплової енергії № 71204641 від 01.11.2021 по об`єкту: «нежитлове приміщення, І першого поверху, (офіс-магазин) літ. А-5, загальною площею 238,9 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Дніпровського району міста Запоріжжя і підпадає під юрисдикцію Ленінського районного суду м. Запоріжжя, прихожу до висновку, що вказана справа підлягає розгляду за правилами виключної підсудності, тобто за місцем знаходження нерухомого майна, а тому вважаю за необхідне на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України направити дану справу на розгляд до належного суду.

При цьому, слід зазначити, що у даному випадку відсутній спір щодо підсудності справ між судами.

Так, Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124).

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною 1 статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; нормативно-правовий акт, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ст. 378 ч. 1 ЦПК України). Отже, суд повинен суворо дотримуватися правил підсудності.

Враховуючи недопустимість порушення правил щодо виключної підсудності, а також той факт, що приймаючи до провадження вказану цивільну справу, суд, до якого направлено справу з порушенням правил підсудності, позбавляє сторін провадження права на розгляд справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом, не допускаючи спору про підсудність справ між судами, вважаю за необхідне передати матеріали вказаної справи для розгляду до Ленінського районного суду м. Запоріжжя.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 30, 31, 258-261, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Концерну «Міські теплові мережі» про визнання протиправними дій щодо нарахування коштів за послуги та розірвання типового договору про надання послуги з постачання теплової енергії направити до Ленінського районного суду м. Запоріжжя (вулиця Незалежної України, буд. 2, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69000).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя, шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала складена 18.10.2023.

Суддя: О.О. Романько