Справа № 645/2170/20
Провадження № 2/643/4574/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2023 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Олійник О.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину,-

ВСТАНОВИВ:

16.04.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь 308 000 грн. в рахунок відшкодування вартості (реституції) квартири АДРЕСА_1 за визнаним недійсним рішенням Апеляційного суду Харківської області від 12.10.2017 року договору купівлі-продажу, який було укладено 18.02.2016 року та який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Вахрушевою О.О. за реєстровим номером 181; стягнути з відповідача на його користь 54 473,32 грн. в рахунок відшкодування інфляційних витрат та 3% річних у розмірі 23 163 грн.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.04.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину надіслано за підсудністю до Комінтернівського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.06.2020 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину передано на розгляд до Московського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11.09.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину прийнято до провадження суддею Мельниковою І.Д., призначено підготовче судове засідання.

На виконання розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в у мовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Московський районний суд м. Харкова на направив на адресу Октябрського районного суду м. Полтави матеріали цивільної справи № 645/2170/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 07.04.2023 року цивільну справу прийнято до провадження, призначено судове засідання.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 11.09.2023 року цивільну справу 645/2170/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину передано за підсудністю на розгляд Московському районному суду м. Харкова.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2023 року, головуючим визначено суддю Олійника О.О.

Суддя, перевіривши матеріали позовної заяви, вважає, що позовна заява не може бути прийнята до розгляду Московським районним судом м. Харкова та підлягає направленню за підсудністю з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 175 ЦПК України позивач викладає свої вимоги щодо предмета позову та їх обґрунтування. Предмет позову - це конкретна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, заявлена через суд. Підстава позову - це юридичні факти (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідача.

Предметом позову позивачем визначено вимогу про застосування наслідків недійсності правочину та стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача 308 000 грн. в рахунок відшкодування вартості (реституції) квартири АДРЕСА_1 за визнаним недійсним рішенням Апеляційного суду Харківської області від 12.10.2017 року договору купівлі-продажу, який було укладено 18.02.2016 року та який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Вахрушевою О.О. за реєстровим номером 181; інфляційні витрати у розмірі 54 473,32 грн. та 3% річних у розмірі 23 163 грн.

З позовної заяви ОСОБА_1 убачається, що він звернувся до суду з позовом про застосування наслідків недійсності правочину щодо нерухомого майна, а саме, квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Процесуальним законодавством передбачено наступні види підсудності: загальна (стаття 27 ЦПК України), альтернативна (стаття 28 ЦПК України), підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами (стаття 29 ЦПК України) та виключна (стаття 30 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір з приводу застосування наслідків недійсності правочину щодо нерухомого майна.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 ЦПК України, якою регулюються вимоги виключної підсудності, позови, що виникають із приводу нерухомого майна або основної його частини, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Позови що виникають з приводу нерухомого майна - це позови, пов`язані з нерухомим майном, нерухомою річчю, а тому усі позови у спорах, які є наслідком правовідносин, пов`язаних з обігом нерухомого майна, повинні бути пред`явлені до суду за місцем знаходження цього майна.

Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті364,367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, та виділ частки із цього майна (статті370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 (провадження № 12-73гс20).

З матеріалів позовної заяви та додатків до неї також убачається, що майно, за яке позивач просить стягнути з відповідача кошти в рахунок його вартості, а саме квартира АДРЕСА_1 , знаходиться на території Індустріального району м. Харкова, а отже відноситься до територіальної підсудності (юрисдикції) Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, тобто не належить до підсудності Московського районного суду м. Харкова.

Таким чином, судом встановлено, що підстави для визначення підсудності даної справи за Московським районним судом відсутні, враховуючи норми ч. 1 ст. 30 ЦПК України, оскільки нерухоме майно, знаходиться в Індустріальному районі міста Харкова.

Отже, суд дійшов висновку про те, що дана цивільна справа повинна бути передана до належного суду, а саме до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, тобто для розгляду за місцезнаходженням нерухомого майна, відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України.

При цьому, судом враховані висновки, що викладені у постанові ВП ВС від 16.02.2021р. у справі №911/2390/18. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду вважає, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України (в даному випадку ст. 30 ЦПК) необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Отже, за правилами чинного ЦПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Згідно з п. 1 ч. 1ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення (ч. 3 ст. 31 ЦПК України).

Крім того, таке рішення суду повністю відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Так, у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський Суд з прав людини висловив міркування у пункті 24 про те, що як було встановлено фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Отже, відповідність вимозі «суд встановлений законом» передбачає існування та дотримання таких передумов: законодавча основа створення та функціонування суду; діяльність суду на підставі та відповідно до норм закону; реалізація судом визначених законом повноважень у спосіб, передбачений законом, тобто з дотриманням процесуальних правил.

На підставі викладеного, керуючись ст. 28, 31, 187, 260 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Передати за підсудністю цивільну справу № 645/2170/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину на розгляд до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя - О.О. Олійник