Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/2718/23
Провадження № 2-з/689/7/23
УХВАЛА

13 жовтня 2023 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі головуючого - судді Мазурчака В.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Войт. Л.М.,

учасники процесу не викликались,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову,

встановив:

До суду із заявою про забезпечення позову звернулась ОСОБА_2 . Зазначила, що вона є представником ОСОБА_1 та в її інтересах планує подати позов до ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 ) про визнання недійсними договорів дарування №984 та 985 від 07 листопада 2022 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_1 ОСОБА_4 . Виявилося, що згідно договорів дарування від 07 листопада 2022 року він подарував ОСОБА_3 нерухоме майно: земельні ділянки площами 0,09903 га та 0,0466 га та житловий будинок в АДРЕСА_1 .

Заявниця просила вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на означені три об`єкти нерухомого майна з метою запобігання відчуженню майна потенційним відповідачем та можливістю заявника оскаржити дані договори в судовому порядку.

Оцінивши означені вище доводи та матеріали цивільної справи, суд відмовляє у забезпеченні позову з підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Відповідно, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Позивач планує звернутися до суду із позовною заявою про визнання договорів дарування об`єктів нерухомого майна недійсними.

Такий спосіб захисту права за своєю суттю є юридичною фіксацією у формі рішення суду недійсності правочину.

Відсутність ухвали суду про арешт нерухомого майна жодним чином не ускладнює чи унеможливлює виконання такого рішення суду. Наявність арешту майна також не сприяє ефективному захисту прав ОСОБА_1 .

Позивач не зазначив, що планує звернутися з позовними вимогами, що міститимуть речово-правові способами захисту (н-д, віндикаційний позов).

Арешт майна може бути застосованим з метою забезпечення позову, що містить речово-правові способи захисту права. У цьому випадку арешт зупиняє цивільно-правові операції з майном (відчуження тощо) та публічно-правові заходи (звернення стягнення у порядку виконавчого провадження, тощо) до вирішення судом по суті спору пред`явлених речово-правових вимог на це майно.

Умовою застосування віндикаційного позову є відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, оскільки в такому разі здійснюється захист порушеного права власності за допомогою зобов`язально-правових способів (п.114 постанови ВП ВС від 18 грудня 20219 року у справі №522/1029/18). Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними (п.146 постанови ВП ВС від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16). Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника (п.147 постанови ВП ВС від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16).

Заяву про забезпечення позову підписала ОСОБА_2 . Вона ж додала довіреність від імені ОСОБА_1 . У той же час Відсутні будь-які відомості, що ОСОБА_2 є адвокатом. Справи у спорах щодо спадкування не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження (див.: пункт 2 частини четвертої статті 274 ЦПК України; постанова Верховного Суду від 11 липня 2019 року у справі № 643/6628/16-ц). Як вбачається з заяви, ОСОБА_1 має намір захистити свої права на майно, що виникли у неї у порядку спадкування після смерті її батька ОСОБА_4 . Отже, спір є спором щодо спадкування. Цей спір підлягає розгляду у порядку загального позовного провадження, а не у порядку спрощеного позовного провадження.

З 1 січня 2019 року у судах першої інстанції виключно адвокат здійснює представництво іншої особи у справах загального позовного провадження (див.: частина друга статті 15, стаття 60 ЦПК України, стаття 131-2 Конституції України, пункт 11 частини 161 Розділу ХV Перехідні Положення Конституції України).

Частину 4 статті 185 ЦПК України суд не застосовує, оскільки вона регулює порядок повернення позовних заяв.

Отже, доводи заяви є необґрунтованими, заяву підписала особа, що не мала права підпису, оскільки не є адвокатом.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 149-150, 153, 260, 261 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову.

У забезпеченні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів дарування №984 та №985 від 07 листопада 2022 року шляхом накладення арешту на земельні ділянки площею 0,0903 га к.н. :01:005:0240, площею 0,0466 га з к.н. :01:005:0241 та на житловий будинок заг.площею 104,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду. Апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня підписання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи на офіційному веб-порталі судової влади України за веб-адресою: http://ym.km.court.gov.ua/sud2221.

Суддя В. Мазурчак