ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Царейкін Михайло Самуілович про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та скасування рішення про державну реєстрацію прав, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Царейкін М.С. про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та скасування рішення про державну реєстрацію прав.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подав до суду заяву забезпечення позову шляхом накладення арешту на 20/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , які зареєстровані за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) до набрання законної сили рішенням у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Царейкін Михайло Самуілович про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та скасу3вання рішення про державну реєстрацію прав.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що підставою звернення позивача до суду стало рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 28.02.2023 року у справі №204/8065/16-ц, яким було: визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 20/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 20/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 . Рішення набрало законної сили 31.03.2023 року. Проте, ОСОБА_2 було отримано свідоцтво про право на спадщину серії ННСВ 864001/р.№775 від 13.09.2022 року, згідно якого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Царейкіним М.С. було зареєстровано за ним право власності на 20/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 . Зазначені обставини стали відомі позивачу після отримання ним відмови державного реєстратора у державній реєстрації права власності на підставі рішення суду. Судові спори щодо права власності на 40/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 ідуть з 2016 року по лютий 2023 року включно, тобто майже 7 років, протягом цього часу ОСОБА_2 проживає у спірному домоволодінні та чинить перешкоди у користуванні ним законному власнику, а також систематично вчиняє дії щодо позбавлення права власності законних спадкоємців. За таких обставин, існує реальна небезпека, що ОСОБА_2 може здійснити відчуження зареєстрованої за ним частини спірного домоволодіння до розгляду позовної заяви ОСОБА_1 по суті, що в подальшому значно ускладнить виконання рішення суду або зробить це взагалі неможливим.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що заявником не надано будь-яких доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду, а також те, що відповідач має намір відчужити майно на яке просить накласти арешт.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та задовольнити заяву про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_2 може здійснити відчуження зареєстрованої за ним частини спірного домоволодіння до розгляду позовної заяви ОСОБА_1 по суті, що в подальшому значно ускладнить виконання рішення суду або зробить це взагалі неможливим.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано будь-яких доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду, а також те, що відповідач має намір відчужити майно на яке просить накласти арешт.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечено накладенням арешту та майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відмовляючи у забезпеченні позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на відчуження нерухомого майна за вказаною вище адресою. Отже, позивачем не наведено і судом не встановлено, що невжиття таких заходів забезпечення позову про які ним заявлено може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він планує звернутися до суду у цій справі. Вжиття заходів забезпечення позову у запропонований представником заявника ОСОБА_1 спосіб, а саме накладення арешту на майно, не відповідає приписам закону щодо співмірності заходів забезпечення позову позовним вимогам.

Доводи апелянта в скарзі про те, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_2 може здійснити відчуження зареєстрованої за ним частини спірного домоволодіння до розгляду позовної заяви ОСОБА_1 по суті, що в подальшому значно ускладнить виконання рішення суду або зробить це взагалі неможливим, - є безпідставними, та такими, що не впливають на законність оскаржуваної ухвали, так як заявником ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції не було надано жодного доказу на підтвердження викладених в його заяві доводів, тоді як судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді вказаної заяви, судом першої інстанції були дотримані вимоги процесуального закону, а тому оскаржувана ухвала як законна та обґрунтована підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко