11.10.2023 Справа № 756/3226/23
Унікальний № 756/3226/23
Провадження № 2/756/2612/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2023 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Белоконної І.В.,

за участі секретаря - Погорелової В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 , третя особа Акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО», про відшкодування матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, та просив стягнути на свою користь з відповідача 46 829,04 грн та судові витрати.

У обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 22 грудня 2016 року між ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого були майнові інтереси, пов`язані з експлуатацією транспортного засобу «Audi», державний номерний знак « НОМЕР_1 ». У відповідності до умов даного Договору, позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.

01 лютого 2020 року в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Honda», державний номерний знак « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_1 (відповідач) та автомобіля «Audi», державний номерний знак « НОМЕР_1 », що належить ОСОБА_2 .

Внаслідок ДТП застрахованому транспортному засобу «Audi», державний номерний знак « НОМЕР_1 », було завдано механічних ушкоджень.

Вказана ДТП сталася внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху України.

На підставі страхового акту та Договору страхування ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 114 480,90 грн.

Цивільно-правова відповідальність автомобіля марки «Honda», державний номерний знак « НОМЕР_2 », була застрахована в АТ «Страхова компанія «ІНГО», яке сплатило на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 67 651,86 грн. У зв`язку з чим у відповідача існує недоплачене страхове відшкодування у розмірі 46 829,04 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11 квітня 2023 року за вищевказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження.

У судове засідання представник позивача не з`явився, його явка визнавалася обов`язковою, про час та місце повідомлявся належним чином, доказів поважності неявки не повідомив, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій також позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні просила у задоволенні позовних вимог відмовити з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність її довірителя станом на день ДТП була застрахована у АТ «Страхова компанія «ІНГО» з лімітом відповідальності в сумі 130 000,00 грн, а відтак у нього відсутній обов`язок по сплаті страхового відшкодування на користь позивача.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином, доказів поважності неявки не повідомив.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд уважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до постанови Подільського районного суду м. Києва від 10 квітня 2020 року № 758/1723/20, 01.02.2020 ОСОБА_1 в м. Києві, керуючи автомобілем «Honda», державний номерний знак « НОМЕР_2 », внаслідок порушення Правил дорожнього руху України здійснив зіткнення з автомобілем марки «Audi», державний номерний знак « НОМЕР_1 », що призвело до пошкодження вказаних т/з.

22 грудня 2016 року між ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого були майнові інтереси, пов`язані з експлуатацією транспортного засобу «Audi», державний номерний знак « НОМЕР_1 ». У відповідності до умов даного Договору, позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.

Цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу «Honda», державний номерний знак « НОМЕР_2 », була забезпечена за полісом № 134203264 в АТ «Страхова компанія «ІНГО». Ліміт майнової відповідальності становить 130 000,00 грн.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Позивач ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» виплатив потерпілому ОСОБА_2 страхове відшкодування у загальному розмірі 114 480,90 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 140514 від 11.03.2020.

У подальшому згідно до заяви № 27329 від 18.03.2020 позивач звернувся до страховика відповідача АТ «Страхова компанія «ІНГО» із проханням сплатити страхове відшкодування у розмірі 114 480,90 грн.

Проте, відповідно до платіжного доручення № 8389 від 22.05.2020 АТ «Страхова компанія «ІНГО» сплатило на користь позивачастрахове відшкодування у розмірі 67 651,86 грн.

Відповідно до ст. 993, ч. 1 ст. 1191 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників неземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Постановою від 04 липня 2018 року, справа №755/18006/15-ц, провадження №14-176 цс 18, Верховний Суд зазначив:

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги ті обставини, що цивільно-майнова відповідальність відповідача застрахована з лімітом до 130 000,00 грн, у той час як завдані позивачу збитки складають менше вказаної суми, враховуючи, що позовних вимог до страховика позивачем не заявлено та не обґрунтовано з яких саме підстав страхове відшкодування необхідно стягувати безпосередньо з винуватця ДТП, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та ст. 993, 1166, 1191, 1194 ЦК України; ст. 3, 22, 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; ст. 27 Закону України «Про страхування»; керуючись ст. 12, 13, 81, 82, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: І.В. Белоконна