УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 935/1521/23

провадження № 61-13337ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 31 травня 2023 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 25 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до голови Коростишівського районного суду Житомирської області Василенка Романа Олександровича про визнання протиправним та скасування розпорядження,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що у провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебувала цивільна справа № 280/1208/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 .

Коростишівський районний суд Житомирської області ухвалою від 17 січня 2023 року задовольнив заяву про відвід головуючого судді Василенка Р. О.

20 січня 2023 року голова Коростишівського районного суду Житомирської області Василенко Р. О. на підставі частини четвертої статті 31 ЦПК України видав розпорядження про направлення цієї цивільної справи до найбільш територіально наближеного суду - Брусилівського районного суду Житомирської області.

ОСОБА_1 вважає, що вказане розпорядження не відповідає вимогам пункту 2 частини першої, частини четвертої статті 31 та частини одинадцятої статті 33 ЦПК України, в зв`язку з цим просила визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Коростишівського районного суду Житомирської області Василенка Р. О. від 20 січня 2023 року про направлення цивільної справи № 280/1208/18 на розгляд до Брусилівського районного суду Житомирської області та передати вказану цивільну справу до одного із районних судів м. Житомира.

Житомирський апеляційний суд ухвалою від 23 травня 2023 року визначив підсудність справи № 935/1521/23 за позовом ОСОБА_1 до голови Коростишівського районного суду Житомирської області Василенка Р. О. про визнання протиправним та скасування розпорядження - Корольовському районному суду м. Житомира.

Корольовський районний суд м. Житомира ухвалою від 31 травня 2023 року відмовив у відкритті провадження у справі.

ОСОБА_1 не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 31 травня 2023 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Житомирський апеляційний суд постановою від 25 липня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково, ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 31 травня 2023 року змінив з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові.

06 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 31 травня 2023 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 25 липня 2023 року, в якій просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Верховний Суд ухвалою від 18 вересня 2023 року залишив касаційну скаргу без руху та надав строк для усунення її недоліків, заявнику необхідно було подати до суду касаційної інстанції відповідну довідку суду про дату отримання судового рішення апеляційного суду або інші належні докази для поновлення строку на касаційне оскарження та сплатити судовий збір.

Заявником подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 31 травня 2023 року та постанови Житомирського апеляційного суду від 25 липня 2023 року, яке мотивоване тим, що копію оскаржуваної постанови отримано 07 серпня 2023 року

На підтвердження вказаного, суду надано відповідні докази.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з статтею 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження судового рішення заявником пропущено з поважних причин, колегія суддів вважає за можливе його поновити.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частина четверта статті 394 ЦПК України передбачає, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Судом встановлено, що у позовній заяві ОСОБА_1 просила визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Коростишівського районного суду Житомирської області від 20 січня 2023 року про передачу цивільної справи на розгляд Брусилівського районного суду Житомирської області з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 31 ЦПК України.

Відповідно пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист в суді свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, зокрема, шляхом відшкодування моральної шкоди.

При цьому у цій справі між ОСОБА_1 та головою Коростишівського районного суду Житомирської області Василенком Р. О. цивільно-правові відносини не виникли. Зміст позовної заяви свідчить про те, що, на думку позивача, передача цивільної справи з Коростишівського районного суду Житомирської області до Брусилівського районного суду Житомирської області відбулася з порушенням вимог пункту 2 частини першої, частини 4 статті 31 та частини одинадцятої статті 33 ЦПК України. Однак, незгода з наслідками вирішення питання щодо підсудності цивільної справи не є підставою для оскарження в судовому порядку відповідного розпорядження голови районного суду, оскільки чинне законодавство надає можливість особі повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення в порядку та з підстав, передбачених нормами процесуального права.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, а також при вирішенні процесуальних питань до відкриття провадження у справі, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Зазначене узгоджується з позицією, висловленою у пункті 57 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів, де зазначено, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Згідно з пунктом 21 Великої хартії суддів (Основоположних принципів), затвердженої Консультативною радою європейських суддів 17 листопада 2010 року, засоби для виправлення суддівських помилок мають бути передбачені відповідною системою апеляційного оскарження. Виправлення будь-яких інших помилок в адмініструванні правосуддя є виключно відповідальністю держави.

Отже, вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час вирішення питання щодо підсудності справи, відкриття провадження у справі та/або під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені.

Оскарження процесуальних дій суду (судді) у відповідній справі не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді).

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 295/7631/17.

Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 295/7631/17 зазначено, що приписи пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» стосуються як позовів, які не можуть розглядатися за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які взагалі не можуть розглядатися судами.

Апеляційний суд змінюючи мотиви ухвали суду першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним і скасування розпорядження голови Коростишівського районного суду Житомирської області від 20 січня 2023 року не підлягають розгляду в суді, оскільки перевірка дотримання судом правил підсудності справи можлива лише у спосіб, передбачений нормами ЦПК України.

З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку, що аргументи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, а зводяться до незгоди заявника з ухваленими судовими рішеннями та необхідністю переоцінки доказів у справі. Водночас суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, і згідно з вимогами процесуального закону не здійснює переоцінки доказів у зв`язку з тим, що це знаходиться поза межами його повноважень.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судами вищевказаних норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 390, 394 ЦПК України Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 31 травня 2023 року та постанови Житомирського апеляційного суду від 25 липня 2023 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 31 травня 2023 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 25 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до голови Коростишівського районного суду Житомирської області Василенка Романа Олександровича про визнання протиправним та скасування розпорядження.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров