Справа № 646/2982/23
№ провадження 2-о/646/84/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.23 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Барабанової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Хілінського М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залу суду в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , представник заявника адвокат Бєлова Олександра Євгеніївна, заінтересована особа: Харківська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

Заявник ОСОБА_1 через свого представника адвоката Бєлову О.Є. звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова із заявою про встановлення факту постійного проживання у будинку, якою просив, встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) разом з батьками, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з 1993 року у 83/100 частині житлового будинку, а з 30.05.1995 до 09.06.2021, на 17/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , які належить батькові заявника, ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви зазначає, що заявник, ОСОБА_1 , разом з батьками проживав за адресою АДРЕСА_2 частині будинку з 11.12.1981 року, що підтверджується реєстрацією батьків заявника. Відповідно до паспортних даних батьків заявника, батько заявника, ОСОБА_2 , має реєстрацію місця проживання у будинку АДРЕСА_3 з 11.12.1981 року, мати заявника, ОСОБА_3 має реєстрацію у вказаному будинку також з 11.12.1981 року.

Відповідно до Договору купівлі-продажу від 30 травня 1995 року, у право власності ОСОБА_2 (батька заявника) було передано 17/100 частини житлового будинку АДРЕСА_3 , із відповідною частиною надвірних будівель. Вказана частина будинку має окремий вхід, окремі особові рахунки з підприємствами-постачальниками комунальних послуг. Загальна площа цієї частини будинку дорівнює 17,8 м.кв, житлова площа 11.2 м.кв. З моменту купівлі батьком заявника даної частини будинку (17% від загальної його площі) та до 09.06.2021 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та заявник, ОСОБА_1 , проживали однією сім`єю, фактично мали спільний побут. Окрім цього, протягом усього часу проживання у вказаному будинку, заявник сплачував комунальні послуги та робив поточний ремонт.

Також зазначає, що від встановлення судом факту постійного проживання заявника, з 1993 року у 83/100 частині будинку, а з 30.05.1995 до 09.06.2021 на 17/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , разом із разом із своїми батьками, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , залежить виникнення у ОСОБА_1 права на поліпшення житлових умов та права стати на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Ухвалою суду від 30.06.2023 прийнято заяву до розгляду та відкрито окреме провадження у цивільній справі, призначено судове засідання.

Заявник та його представник у судове засідання не з`явилися, повідомлялися про час та місце його проведення завчасно та належним чином, в заяві зазначили про розгляд справи без їх участі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце його проведення завчасно та належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.

До суду представником заявника надано письмові пояснення свідків.

Відповідно до заяви батька заявника, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній підтримує заяву ОСОБА_1 , підтверджує що його син, заявник у справі, ОСОБА_1 , дійсно проживав з 1993 року у 83/100 частині будинку, а з 30.05.1995 до 09.06.2021 на 17/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїми батьками, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Зазначив про те, що родина заявника (батько заявника, ОСОБА_2 , мати заявника, ОСОБА_3 та заявник, ОСОБА_1 ) проживали за вказаною адресою з 1981 до 30.05.1995 як наймачі кімнати у 83/100 частини будинку АДРЕСА_3 , жили разом з власниками будинку. З 30 травня 1995, відповідно до Договору купівлі-продажу, у право власності ОСОБА_2 передано 17/100 частини житлового будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 , підтверджує факт проживання свого сина, ОСОБА_1 разом зі своїми батьками за адресою буд. АДРЕСА_3 з 1993 року у 83/100 частині будинку, а з 30.05.1995 до 09.06.2021 на 17/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , які належить батькові заявника, ОСОБА_2 .

Відповідно до заяви матері заявника, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вона підтверджує факт того, що заявник у справі, ОСОБА_1 , дійсно проживав з 1993 року у 83/100 частині будинку, а з 30.05.1995 до 09.06.2021 на 17/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїми батьками, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до заяви ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації АДРЕСА_4 , надала пояснення, що з 1987 року, вона є сусідкою родини ОСОБА_1 , заявника та його родину, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Заявника знає змалечку, коли йому було років 6-7, його матір. Надала пояснення, що їй відомо про те, що родина заявника та заявник проживали за адресою АДРЕСА_3 , з 1981, як наймачі кімнати 83/100 частини будинку, відомо що там жили власники будинку та інші люди, теж, як наймачі кімнат, відомо також, що у 1995 році, ОСОБА_2 придбав частину у 17/100 будинку по АДРЕСА_3 та до теперішнього часу йому належить ця частина будинку.

Підтверджує факт того, що заявник, ОСОБА_1 дійсно проживав з 1993 року у 83/100 частині будинку, а з 30.05.1995 до 09.06.2021 на 17/100 частин житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїми батьками, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до заяви ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає за адресою АДРЕСА_4 з 1992 року, і є сусідом родини ОСОБА_1 . Надав пояснення про те, що він добре знайомий з родиною заявника та із заявником, знає їх як дружню родину. Підтверджує факт того, що заявник, ОСОБА_1 дійсно проживав з 1993 року у 83/100 частині будинку, а з 30.05.1995 до 09.06.2021 на 17/100 частин житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїми батьками, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 30.05.1995 року, 17/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 належать батьку заявника, ОСОБА_2 . Відповідно до реєстрації місця проживання батька заявника ОСОБА_2 та матері заявника ОСОБА_3 , батьки заявника зареєстровані за вказаною адресою з 1981 року, що також підтверджується заявами свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Дудник ВГ та ОСОБА_3 та проживали на 83/100 частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 31 Житлового кодексу, громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до ст. 34 ЖК України передбачає підстави для визнання громадян потребуючими поліпшення житлових умов, зокрема потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни:забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Частиною 2 цієї ж статті визначається, що громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду та вносяться до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, порядок ведення якого визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до ст. 42 ЖК України, жилі приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов та внесені до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Відповідно до Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР (у ред. від 24.05.2022 року) громадяни, за дотриманням певних умов, мають право на поліпшення житлових умов у зв`язку із чим мають право стати на квартирний облік з цією метою.

Відповідно до ст. 47 ЖК України норма жилої площі в Україні встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.

Відповідно до Рішення Харківської міської ради від 22.04.2020 № 2103/20 Про затвердження Програми розвитку соціального та доступного житла у м. Харкові на 2020-2025 роки мінімальною необхідною площею для проживання є 22 кв. м загальної площі на сім`ю з двох осіб і додатково 9,3 кв. м загальної площі на кожного наступного члена сім`ї.

Відповідно до Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Служби безпеки України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом СБ України № 792 від 06.11.2007 (в ред. 28.10.2022 р.), співробітники СБ України мають право на поліпшення житлових умов та надання їм житлових приміщень у відповідності до норм законодавства України. Зокрема, Інструкцією визначаються положення щодо обліку співробітників, які потребують поліпшення житлових умов, надання житлових приміщень у користування та надання службових приміщень. Відповідно до зазначеної інструкції, для забезпечення і надання службовцям Служби безпеки України житлового приміщення, особа яка цього потребує має перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Встановлено, що заявник ОСОБА_1 наразі є службовцем Управління Служби безпеки України в Харківській області. Враховуючи зазначене, заявник бажає реалізувати своє право на поліпшення житлових умов відповідно до законодавства та стати на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про Службу безпеки України» Держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців і працівників Служби безпеки України. Військовослужбовці Служби безпеки України користуються політичними, соціально-економічними та особистими правами і свободами, а також пільгами відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", цього Закону, інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 28 ЗУ «Про Службу безпеки України» Військовослужбовці Служби безпеки України при виконанні покладених на них обов`язків є представниками влади, діють від імені держави і перебувають під її захистом. Недоторканність їх особи, їх честь і гідність охороняються законодавством.

З урахуванням вимог ст..263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення..

Вказаний факт має для заявника юридичне значення, іншим шляхом зазначений факт встановити неможливо.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суд України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення факту, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.

Враховуючи вищенаведені обставини у сукупності, суд вважає вимоги заявника обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази в їх сукупності, вислухавши пояснення позивача, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення заяви.

Керуючись, ст.ст. 263, 264 ЦПК України, п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , представник заявника адвокат Бєлова Олександра Євгеніївна, заінтересована особа: Харківська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 з 01.01.1993 року до 30.05.1995 року у 83/100 частині житлового будинку, з 30.05.1995 до 09.06.2021, на 17/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , які належить батькові заявника, ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

представник заявника: адвокат Бєлова Олександра Євгеніївни, адреса: м. Харків, вул. Алчевських, буд. 23, оф. 7А, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЗР №21/2831.

заінтересована особа: Харківська міська рада, місце знаходження за адресою: м. Харків, м-н Конституції, буд. 7).

Суддя В. В. Барабанова