Провадження № 2/127/4145/23
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про забезпечення позову

18 жовтня 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гуменюк К.П., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в :

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Разом із позовною заявою позивачем ОСОБА_1 було подано заяву про забезпечення позову, в якій остання просить суд забезпечити цивільний позов шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно належне на праві власності ОСОБА_2 в межах заявленої суми цивільного позову:

-в тому числі накласти арешт на квартиру під номером АДРЕСА_1 , в житловому будинку під номером АДРЕСА_2 ;

-забезпечити цивільний позов шляхом накладення арешту на транспортний засіб марки «BMW» модель «Х3», тип універсал В, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , колір сірий, номер кузова НОМЕР_2 .

Вимоги заяви мотивовано тим, що в провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Предметом даної справи є виділення майна внатурі у праві спільної сумісної власності подружжя та отримання компенсації вартості частки вартості спільного майна.

Враховуючи суть спірних правовідносин та ту обставину, що у випадку задоволення заявленого цивільного позову, із відповідача необхідно буде стягнути значну грошову суму, в рахунок компенсації належної позивачу частки у праві спільної сумісної власності подружжя, та з метою належного забезпечення в подальшому виконання рішення суду по даній справі позивач просить вжити вищевказані заходи забезпечення позову.

У зв`язку із вказаними обставинами заявник звернулась до суду із даною заявою.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до висновку, що вимоги щодо забезпечення позову підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, саме пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України).

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 349068847 від 04 жовтня 2023 року.

Судом також встановлено, що за ОСОБА_2 зареєстрований транспортний засіб марки «BMW» модель «Х3», тип універсалВ, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , колір сірий, номер кузова НОМЕР_2 , дата реєстрації 10 липня 2013 року.

На підставі вищевикладеного, дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, суд дійшов висновку, що вимоги заяви про забезпечення позову підлягають частковому задоволенню, а саме в частині накладення арешту на квартиру та транспортний засіб, та такі вимоги є обґрунтованими, законними та співмірними щодо ціни позову, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, а відтак й порушить права позивача на судовий захист.

Відмовляючи у задоволенні вимоги заяви про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно належне на праві власності ОСОБА_2 , суд виходив з того, що нормами цивільного процесуального кодексу передбачена можливість забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачеві. Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачеві ОСОБА_2 належить будь яке інше майно, окрім вищезазначеної квартири та транспортного засобу.

При цьому суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и в :

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Накласти арешт наквартиру під номером АДРЕСА_1 , в житловому будинку під номером 40 а.

Накласти арешт на транспортний засіб марки «BMW» модель «Х3», тип універсал В, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , колір сірий, номер кузова НОМЕР_2 .

Виконання ухвали доручити Першому відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (м. Вінниця, вул. Соборна, 15-А) та сервісному центру МВС № 0541 (м. Вінниця, вул. Ботанічна, 23).

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Строк пред`явлення ухвали до виконання становить три роки.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Дані про стягувача: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Дані про боржника: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_5 .

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області Костянтин ГУМЕНЮК