ЄУН №337/3143/22
Провадження №2/337/58/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м. Запоріжжя

Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Ширіної С.А.,

за участю секретаря - Бикової С.Б.,

позивача- ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача- ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_4 ,

представника третьої особи - Обгольц С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, про позбавлення батьківських прав, за зустрічним позовом ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, про позбавлення батьківських прав, який у подальшому було уточнено, посилаючись на те, що з відповідачем у справі ОСОБА_1 проживала однією сім`єю з 07.09.2013 по 10.06.2015.Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 10.06.2015 шлюб було розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_5 , батьками якої є ОСОБА_3 (відповідач) та ОСОБА_1 (позивач), що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого12 червня 2014 р. Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 516.

12 серпня 2017 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_7 , який зареєстрований Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 922, та змінено прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

На сьогоднішній день дитині вісім років, відвідує навчальний заклад, розвивається, радіє життю, інколи хворіє, біологічного батька не знає, не немає до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки з ним не спілкувалась. Виховує дитину чоловік позивачки ОСОБА_7 , якого вона ідентифікує та називає батьком, який має намір її удочерити. Про те що, у дитини є інший батько - дитині не відомо.Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення, умови нормального росту та розвитку. Між матір`ю, її новим чоловіком і дитиною, склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Нагляд за станом здоров`я дитини здійснює позивачка. Біологічний батько участі в житті дитини не приймав, аліменти не сплачує, його фактичне місцезнаходження не відомо.

04.03.2015 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, із відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти, в розмірі 1/2 частини доходу, на утримання доньки ОСОБА_5

22.09.2016 р. Хортицьким районним судом м. Запоріжжя було змінено стягнутий розмір аліментів, на 1000 грн. щомісяця.

Через несплату відповідачем аліментів, у примусовому порядку за рішенням суду, 14 грудня 2017 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, у справі № 337/4010/17, із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , стягнуто неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 4948,48 грн.

Станом на 01.01.2023р., заборгованість з аліментів становить 42 978,50 грн.

В той же час, відповідач, який з 2016 року взагалі не сплачував аліменти, має у власності наступні транспортні засоби (станом на 21.07.2021р.):

BMW чорний, легковий, 2020 року виробництва, номерний знак НОМЕР_2

OPEL VIVARO вантажний, 2005 року виробництва, номерний знак НОМЕР_3

OPEL VIVARO вантажний, 2016 року виробництва, номерний знак НОМЕР_4

(Інформацію взято з матеріалів виконавчого провадження ВП № НОМЕР_6, код доступу 3Д653Г10ГБ10)

Згідно інформації з мережі інтернет, середня вартість:

-легкового автомобіля BMW 2020 року виробництва, становить 80 000 доларів США, що в еквіваленті на гривні становить 3 072000 грн.,

-вантажного автомобіля OPEL VIVARO, 2005 року виробництва, становить - 6000 доларів, США, що в еквіваленті на гривні, становить 230400 грн.,

-вантажного автомобіля OPEL VIVARO, 2016 року виробництва, становить 12000 доларів США, що в еквіваленті на гривні, становить 460800 грн.

Загальна (орієнтовна) вартість транспортних засобів у власності відповідача, становить 98 000 доларів США, що в еквіваленті на гривні становить 3763200 (три мільйони сімсот шістдесят три тисячі двісті) грн.

Тобто, маючи у власності майно на три мільйони гривень, відповідач сім років не сплачував аліменти на дитину в розмірі однієї тисячі гривень на місяць. Вказане свідчить про свідоме нехтування відповідачем - своїми батьківськими обов`язками та його винну поведінку.

Несплата жодної копійки на утримання дитини за сім років, маючи у власності майно на три мільйони гривень, є неповагою до дитини, та суперечить вимогам п. 1 ст. 155 СК, згідно якої. здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Медичну допомогу та лікування дитини, здійснює також тільки мати дитини, що підтверджується довідкою від 08.07.2022р.

Враховуючи те, що відповідач по справі, жодним чином не був позбавлений інформації стосовно міста перебування позивачки та їх дитини, вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов`язки, покладені на нього законом.

Нехтування батьківськими обов`язками з боку батька, принижує гідність дитини, а наявність у нього юридичних прав, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору людини. Відповідач фактично залишається чужою людиною своїй доньці, обмежує її права на подальший виїзд за кордон, зміни місця реєстрації, права на медичну допомогу, участі у спортивних змаганнях та ін.Тобто права відповідача шкодять інтересам дитини, ними він не користується.

Посилаючись на викладені обставини, позивачка просила суд позбавити відповідача ОСОБА_3 , батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 13 жовтня 2022 року по справі було відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання та витребувано з органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , відносно малолітньої доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

14.12.2022 представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_12 надав відзив на позовну заяву, згідно якого проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем ОСОБА_1 зазначено,що ОСОБА_3 не виховує та не проживає із їх спільною дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не утримує її, не спілкується, самоусунувся від виконання обов`язків батька, аліменти не сплачує, фактичне місцезнаходження та засоби зв`язку з ОСОБА_3 позивачеві нібито невідомі.

З такою думкою позивача викладеною у позові неможливо погодитись, оскільки ОСОБА_1 умисно чинить перешкоди відповідачу ОСОБА_3 у побаченнях із дитиною. Відповідач багато разів намагався побачитись із донькою, знайти спільну мову з позивачем щодо побачень із дитиною. В силу того, що позивач завжди відмовляє відповідачу у побаченнях з дитиною, він позбавлений об`єктивної змоги приймати повною мірою участь у житті їх спільної доньки ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 .. ОСОБА_3 не відмовляється від допомоги дитині, участі в її житті та розвитку, а навпаки бажає цього. За фактом вчинення перешкод позивачем у спілкуванні з дитиною, відповідач ОСОБА_3 звертався до відділу Хортицького району служби у справах дітей Запорізької міської ради та органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району про встановлення побачень з малолітньою донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується розпорядженням Голови районної адміністрації №365 від 01.08.2017.(додається до відзиву) Однак навіть після встановлення графіку побачень з донькою, позивач усіляко ухилялась та чинила опір, щодо побачень із ОСОБА_3 ..

Відтак, своєю поведінкою, постійними перешкодами та відмовами у зустрічі із дитиною, позивач порушує норму ст.141 СК України.

Наголошує на тому, що ОСОБА_3 ніколи не перебував та не перебуває під соціальним супроводом органів опіки та піклування. У наркологічному та психіатричному обліках не перебуває. Ці обставини свідчать про свідоме відношення відповідача до своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї доньки.

Щодо викладеної інформації у позовній заяві з приводу незнання ОСОБА_3 місцеперебування та контактних даних, то це також не відповідає дійсності, оскільки мобільним номером НОМЕР_5 , відповідач користується більше ніж 12 (дванадцять) років і він є на контрактній основі, а місце реєстрації та фактичного проживання не змінювалось останні 10 (десять) років.

Позбавлення батьківських прав буде суперечити інтересам дитини та порушить її права. Таке можливе рішення суду буде суперечити й інтересам батька дитини - ОСОБА_3 , який бажає приймати участь у житті дитини, намагається це робити, але із-за суперечок з позивачем, її постійними відмовами у наданні дитини та перешкодам у побаченнях із нею, не має на те об`єктивної можливості.

Питання про застосування такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав, суду слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Позивачем у своїй позовній заяві формально перелічені ознаки, нібито невиконання батьківських обов`язків батьком дитини - ОСОБА_3 .

Позивачем не надано доказів того, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх батьківських прав та не приймає участі у житті дитини, а зазначено, що її теперішній чоловік ОСОБА_7 має намір удочерити ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже, враховуючи вищевикладені обставини, слід мати на увазі, що для служби у справах дітей та суду, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, який передбачений лише у виняткових випадках, за наявності достатньої та переконливої документальної бази, що характеризує особистість батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

22.12.2022 представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 надано відповідь на відзив на позовну заяву.

21.12.2022 року представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_12 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, посилаючись на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був зареєстрований шлюб, 07 вересня 2013 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, Україна, актовий запис № 872.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя у справі № 337/4387/15ц шлюб між ОСОБА_3 та Відповідачем було розірвано, однак місце проживання їх спільної доньки судом не визначено.

Від даного шлюбу вони мають спільну неповнолітню дитину, доньку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Факт батьківства підтверджується Свідоцтвом про народження: серії НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 12 червня 2014 року зроблено відповідний запис за № 516.

Натомість, з часу припинення спільного проживання із Відповідачкою, між ними почались непорозуміння щодо прийняття участі ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні із донькою. З моменту розірвання шлюбу, він намагався налагодити зв`язок з донькою, приймати участь у її вихованні, розвитку її здібностей та забезпечувати її всім необхідним для нормального розвитку та становлення як особистості. Зазначає, що після розірвання шлюбу він завжди у добровільному порядку надавав Відповідачці кошти на утримання дитини або будь-які інші потреби для дівчинки, без жодних фіксацій такої допомоги..

В свою чергу, мати доньки, ігнорувала будь-які його спроби та наміри підтримувати контакт з дитиною і продовжувала чинити перешкоди його спілкуванню з донькою та взяття участі у її вихованні. Так, після розірвання шлюбу, їх дитина почала проживати разом із матір`ю, Відповідачка взагалі обмежила будь-яке його спілкування із донькою. Наразі ОСОБА_1 заблокувала його вхідні дзвінки та повідомлення у всіх мессенджерах та соцмережах, всі його спроби побачитись із дитиною за її місцем проживання не принесли жодного результату, адже мати дитини не відчиняє двері. Також, звертає увагу суду, що Відповідачка у первісній позовній заяві, взагалі зазначає, що хоче позбавити його батьківських прав, а щоб їх доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 удочерив її нинішній чоловік,- ОСОБА_7 .

Крім вищезазначеного, він змушений був звернутись за фактом вчинення перешкод відповідачем у спілкуванні з дитиною, до органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району про встановлення побачень з малолітньою донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується розпорядженням Голови районної адміністрації №365 від 01.08.2017. Однак навіть після встановлення графіку побачень з донькою, позивач усіляко ухилялась та чинила опір, щодо побачень із донькою.

Також зазначає, що ніколи не перебував та не перебуває під соціальним супроводом органів опіки та піклування. У наркологічному та психіатричному обліках не перебуваю.

На підставі викладеного, вважає, що створення Відповідачкою перешкод у вихованні та спілкуванні із його рідною донькою, є неприпустимими, оскільки впливають на розвиток дитини, як фізичний, так і духовний, підвищення її свідомості та любов до свого рідного батька. Він, як люблячий батько, має рівні права і обов`язки щодо їх дитини, але Відповідач нехтує його та правами дитини.

У зв`язку із цим, після чисельних марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, переговорами, взаємних поступок з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину, він вимушений звернутися до суду із даною позовною заявою про встановлення графіку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Посилаючись на порушення своїх прав, позивач просив суд зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_3 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

Визначити ОСОБА_3 способи та порядок участі у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_11 за наступним графіком побачень з дитиною:

-безперешкодні зустрічі з дитиною без участі матері за місцем проживання батька ( АДРЕСА_1 ), у парках, на дитячих майданчиках, дитячих торгово-розважальних центрах, цирку, театрі, кіно: кожного четверга та неділі з 15 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв.;

-безперешкодні зустрічі з дитиною без участі матері за місцем проживання батька ( АДРЕСА_1 ) два рази на місяць з ночівлею з 12 год. 00 хв. суботи по 19 год. 00 хв. неділі;

-безперешкодне проведення відпустки з дитиною без участі матері дитини- щороку у літній період строком на 7 діб, у зимовий період строком на 7 діб;

-безперешкодна участь у спільному святкуванні дня народження доньки - кожного року 27 травня з 08 год. 00 хв. до 22 год. 00 хв.;

-безперешкодна участь у спільному святкуванні державних свят України - на кожне державне свято України з 08 год. 00 хв. до 22 год. 00 хв;

Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 26 грудня 2022 року було прийнято до провадження зустрічний позов ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

15.12.2022 представником органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району надано до суду Висновок щодо недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 №21.0 1/03-23/707 від 13.12.2022.

10.01.2023 представником відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 надано відзив на зустрічну позовну заяву в якому зазначено, що зустрічний позов не визнають, заперечують проти нього в повному обсязі.

Перешкод у спілкуванні ОСОБА_3 з ОСОБА_5 , не було та не має. Батько дитини, з 2015 року сам не бажав брати участь у спілкуванні з донькою, ініціативи ніколи не проявляв.

Зустрічний позов направлений на завдання шкоди дитині. Спілкування біологічного батька - ОСОБА_3 з ОСОБА_5 , завдасть їй непоправимої шкоди, так як дитина з ним не знайома, не ідентифікує як батька, він для неї чужа людина, тому для дитини буде великим стресом дізнатись що сторонній чоловік є її батьком, а її батько ОСОБА_1 ОСОБА_7 (чоловік матері) не її батько.

Зустрічний позов направлений на уникнення відповідальності відповідача, адже поданий відповідачем після отримання позову про позбавленнябатьківських прав.

ОСОБА_5 , наразі вісім років, дитина вже ідентифікує себе як старшу дитину в родині, в якої є рідний п`ятирічний брат, мама, тато, бабусі, дідусі - повноцінна сім?я. Саме для захисту інтересів дитини, яка вже розуміє що в неї є сім`я, прізвище якої відрізняється від її, і було подано позов про позбавлення батьківських прав.

Відповідальність за відсутність спілкування дитини з біологічним батьком, лежить саме на ньому, адже він мав право та зобов`язаний був брати участь у житі дитини. Натомість, проживаючи в одному районі м.Запоріжжя (в Хортицькому), він жодного разу, за вісім років не знайшов часу поспілкуватись з донькою.

Намагань налагодити зв`язок з донькою та добровільного надання коштів на утримання доньки - відповідачем не здійснювалось.

Наразі, повідомляти восьмирічній дівчині, що її батько, з яким вона виросла та проживає все життя - це не батько, завдасть їй шкоди. В даному випадку, біологічний батько втратив той час, коли він мав ідентифікувати та заявляти про себе як батько. Протягом восьми років, у дитини був та є єдиний батько - чоловік матері ОСОБА_7 , який має намір взяти на себе зобов`язання по оформленню батьківських прав, що б захистити дівчинку від посягань безвідповідального батька.

Невиконання обов`язків батька ОСОБА_3 та намагання завдати шкоди доньці, шляхом подання зустрічного позову, є помста тендітній жінці, яка самотужки змогла забезпечити доньку, створити їй повноцінну сім`ю.

В даному випадку, біологічний батько ОСОБА_19 не піклувався про неї вісім років, а тому їх спілкування вже є недоцільним, адже в свідомості дитини її батько це- ОСОБА_7 , який виховує її як свою рідну дитину, утримує, створює всі необхідні умови для розвитку та навчання.

З даного приводу, буде надано висновок психолога, щодо негативних наслідків дитині, від дій біологічного батька.

28.02.2023 представником органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району надано до суду Висновок щодо встановлення порядку побачень №21.01/03-23/138 від 27.02.2023.

Ухвалою суду від 22 травня 2023 року по справі було закрите підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду .

Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом, діюча на підставі ордеру від 07 липня 2023 року, в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, в задоволенні зустрічних позовних вимог просила суд відмовити у повному обсязі.Раніше надала відзив на зустрічний позов, посилаючись на те, що обставини, якими ОСОБА_3 обґрунтовує свої позовні вимоги не відповідають дійсності, стверджувала, що найкращим забезпеченням інтересів дитини є позбавлення батьківських прав відповідача, який не виконує своїх батьківських обов`язків стосовно своєї дитини, а тому просила суд відмовити в задоволення зустрічних вимог та задовольнити первісні позовні вимоги .

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, в задоволенні зустрічних позовних вимог просила суд відмовити у повному обсязі пояснила, що вона пішла від ОСОБА_1 на восьмому місяці вагітності. Дитина від самого початку не проживала з ним.Він не проявляв себе на протязі 9 років по відношенню до дитини.Він ніколи не телефонував, не писав не вітав, не приїздив і в зв`язку з чим, вона звернулася з позовом про позбавлення батьківських прав.Тільки зараз відповідач зазначив, що любить дитину.Дитина про нього не знає. Вона вважає, що не можна травмувати психіку дитини тим, що дитина буде знати про біологічного батька. Коли дитина хворіла, то дитиною займалася вона та її чоловік. Відповідач ніколи не цікавився дитиною, навіть коли почалася війна, не пропонував допомогу.ОСОБА_5 знає, що вона ОСОБА_1 , бо вона вважається в школі так.На зошитах в школі підписано ОСОБА_1 . ОСОБА_5 бачила документи, що вона ОСОБА_1 , бачила її документи, де також було написано, що у неї було прізвище ОСОБА_1 . ОСОБА_20 ідентифікує себе як-ОСОБА_1.У неї подвійне прізвище ОСОБА_1 -ОСОБА_1. ОСОБА_1 вона за документами, а відчуває себе - ОСОБА_1 , бо вони всі -ОСОБА_1.ОСОБА_5 казал, що хоче бути ОСОБА_1 .Дитина розуміє, що у неї подвійне прізвище.В школі вона- ОСОБА_1 на тренуваннях-ОСОБА_1, її це не бентежить.Дитина не знає, що її чоловік не рідний їй батько.З позовом про позбавлення батьківських прав вона звернулася для того, щоб її чоловік удочерив ОСОБА_5 . Вона ніколи не перешкоджала ОСОБА_1 спілкуватися з дитиною.Зараз вона проти, щоб ОСОБА_1 спілкувався з дитиною, оскільки вона звернулася з позовом до нього про позбавлення батьківських прав.Вона в майбутньому повідомить дитині про біологічного батька. ОСОБА_1 може нашкодити дитині своєю появою у її житті.Дитина знає ім`я по батькові, знає що вона ОСОБА_3 , вражає, що це помилка.

Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом, діючий на підставі ордера від 28 лютого 2023 року в судовому засіданні первісні позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити в їх задоволенні, зустрічні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити у повному обсязі .

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав до суду письмові пояснення, згідно яких він заперечує проти позбавлення його батьківських прав, вважає за необхідне усунути перешкоди у спілкуванні із донькою шляхом встановлення графіку спілкування із дитиною.

Так, 07 вересня 2013 року між ним та ОСОБА_1 був укладений шлюб, зареєстрований міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №872.

Від шлюбу із ОСОБА_1 народилася донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .Майже після народження доньки між ним та ОСОБА_1 почали виникати непорозуміння.10 червня 2015 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя у справі №337/4387/ 15ц шлюб між мною та ОСОБА_1 було розірвано.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 почала проживати разом зі своїми батьками.Так, я всіляко намагався допомагати їй із дитиною, надавав грошові кошти на утримання дитини, купував необхідні продукти харчування, засоби гігієни, речі необхідні для дитини, тощо.Натомість з моменту переїзду до батьків, ОСОБА_1 почала створювати перешкоди у спілкуванні та вихованні нашої спільної доньки, ОСОБА_5 .

Так, він неодноразово намагався налагодити відносини із ОСОБА_1 задля усунення перешкод у спілкуванні із дитиною, проте остання взагалі перестала йти на контакт, поводила себе дуже емоційно, провокувала сварки та конфліктні ситуації.У зв`язку із цим, я неодноразово зустрічався із батьком ОСОБА_1 з проханням щоб він повпливав на доньку та посприяв налагодженню відносин із нею задля можливості приймати участь у вихованні та спілкуванні із дитиною, проте зазначені зустрічі також не принесли жодного результату.

Також, він неодноразово приїзджав за місцем проживання ОСОБА_1 та їх спільної доньки, проте двері йому ніхто не відчиняв.У подальшому ОСОБА_1 та її батьки взагалі заблокували його номер телефону в усіх засобах телефонного та інтернет зв`язку, обмеживши будь-яке його спілкування із рідною донькою.

Тобто, всі його спроби врегулювання питання щодо участі у спілкуванні та вихованні його доньки, ОСОБА_5 мирним шляхом не принесли жодного результату.

Саме через зазначені обставини, у липні 2017 року, він вимушений був звернутись за захистом своїх батьківських прав до органу Опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району із заявою щодо усунення перешкод ОСОБА_1 в участі у вихованні та спілкуванні із донькою.

Так, розпорядженням Голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району №365 від 01.08.2017 року мені був встановлений відповідний графік спілкування із дитиною.

Проте вищезазначене розпорядження, так і не виконувалось ОСОБА_1 , яка продовжувала створювати перешкоди у спілкуванні із дитиною. Знов ж таки, він неодноразово намагався вийти на контакт із матір`ю доньки, в тому числі за допомогою спільних знайомих та друзів, проте ОСОБА_1 категорично відмовлялась спілкуватись зі ним та й відповідно заперечувала проти його побачень із дитиною.

Так, він попросив його близького друга ОСОБА_23 влаштувати йому зустріч із чоловіком ОСОБА_1 - ОСОБА_7 . При зустрічі із ОСОБА_7 , він ставив на обговорення питання щодо його спілкуванні із донькою. Чоловік ОСОБА_1 зазначив, що він абсолютно не заперечує проти його спілкування із донькою, проте в одноособовому порядку не може погодити це питання, йому необхідно погодження дружини. Через це вони домовились із ОСОБА_7 , що після відповідного погодження питання щодо його спілкування із дитиною із ОСОБА_1 , він повідомить йому у телефонному режимі або призначить відповідну зустріч через його спільного знайомого ОСОБА_24 .

Проте станом на сьогодні відповіді щодо участі у спілкуванні та вихованні ним доньки зі сторони ОСОБА_1 та її чоловіка він так і не отримав.

У грудні 2022 року він дізнався про те, що ОСОБА_1 звернулась до Хортицького районного суду м. Запоріжжя із позовом щодо позбавлення його батьківських прав.

Так, він категорично заперечую проти позбавлення його батьківських прав відносно дитини, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вважає, Позивач за первісним позовом навмисно створювала перешкоди у його спілкуванні із донькою, відчужуючи таким чином дитину від нього, а станом на сьогодні звернулась із позовом про позбавлення його батьківських прав.

Вважає, що створення ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні із донькою ОСОБА_5 , виключає його винну поведінку щодо здійснення батьківських прав по відношенню до дитини.

Зазначає, що ОСОБА_20 є його єдиною донькою, станом на сьогодні він не перебуває у шлюбі, інших дітей від інших шлюбів не має.

Так, він ніколи не втрачав інтерес до доньки, навпаки, всіляко намагався налагодити контакт із ОСОБА_1 для спілкування із донькою, мав і має бажання бачитись і спілкуватись із рідною дитиною.

Окрім того, він маю можливість забезпечити доньку усім необхідним для її всебічного розвитку та виховання, в тому числі забезпечити її найкращою освітою та власним житлом.

З метою усунення перешкод у спілкуванні із донькою та встановлення відповідного графіку спілкування із дитиною, ним була заявлена зустрічна позовна заява до ОСОБА_1 щодо усунення перешкод у спілкуванні із донькою.

Також зазначає, через переживання щодо можливого позбавлення його батьківських прав відносно рідної доньки, він перебуваю у постійному стресовому стані, через, що погіршився його стан здоров`я. Так, в нього було діагностовано захворювання на хворобу Крона , через значну втрату ваги та перебування у тяжкому станні був госпіталізований до лікарні, станом на сьогодні перебуває під наглядом лікарів.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належними чином відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України,надала заяву про розгляд справи без її участі, просила прийняти рішення в інтересах малолітньої дитини, з урахуванням висновків районної адміністрації по Хортицькому району ЗМР від 13.12.2022 №21.01/03-23/707 та від 27.02.2023 № 21.01/03-23/138, які містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав слід відмовити, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главами першою та тринадцятою СК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються вказані правовідносини.

У відповідності до ст. 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини.

За положеннями ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено, що07.09.2013 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був зареєстрований шлюб Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, Україна, актовий запис № 872.

Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_5 , батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 12.06.2014р. Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №516.

10.06.2015 Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя у справі № 337/4387/15ц шлюб між ОСОБА_3 та Відповідачем було розірвано.

04.03.2015 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, із відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти, в розмірі частини доходу, на утримання доньки ОСОБА_5

22.09.2016 р. Хортицьким районним судом м. Запоріжжя було змінено стягнутий розмір аліментів, на 1000 грн. щомісяця.

Встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 19 квітня 2023 року станом на 31.03.2023 загальна сума заборгованості зі сплати аліментів за виконавчими документами становить 3266,50 грн.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_3 матеріальної допомоги на утримання доньки, не надає, ніяким чином про дитину не піклується, не проявляє жодної заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, її навчанням, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не вітав дитину з днем народження та іншими святами, та взагалі з нею не спілкується.

Зі змісту зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_1 стала перешкоджати ОСОБА_3 у зустрічах з дитиною, та заблокувала його вхідні дзвінки та повідомлення у всіх мессенджерах та соціальних мережах.

За клопотанням позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні були допитані свідки: ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_7 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_26 пояснила, що вона є вчителем ОСОБА_11 . Дитина, коли прийшла на підготовчі курси, то прізвище писала ОСОБА_1, друкованими літерами.За документами дитина має прізвище - ОСОБА_1 .Вона запитала у матері чому так відбувається, матір відповіла, що вона сподівається, коли дитину будуть вести до школи, у дитини будуть документи на прізвище- ОСОБА_1 . В першому класі вона сказала, що, якщо у дитини за документами прізвище - ОСОБА_1 , то скрізь буде зазначено ОСОБА_1 .Дитина знає, що у неї прізвище ОСОБА_1 .Дитині це не подобається. Зараз ОСОБА_20 навчається в четвертному класі. З першого класу вона називає прізвище ОСОБА_19 - ОСОБА_1 .Дитина неформально використовує прізвище- ОСОБА_1 . В школу приходила матір. Вона ніколи не бачила ОСОБА_1 .Дитину забирали матір, бабця, дідусь та вітчим.Їй сказали, що дитина живе в родині, де у матері новий чоловік, і тому дитина вважає себе частиною цієї родини, і має носити це прізвище.Щодо відносин між батьками їй нічого не відомо.Вона не може відповісти на питання, як дитина може сприйняти інформацію, що її батько не той чоловік, якого вона вважає батьком, а інший чоловік.Дитина вважає батьком чоловіка на прізвище- ОСОБА_1 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_27 пояснила, що вона лікар -педіатр ОСОБА_11 , спостерігає за дитиною з 2016 року.Вона ніколи не бачила біологічного батька . Дитину до неї приводила матір. ОСОБА_32 про біологічного батька дитини не було.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_28 пояснила, що вона тренер по танцям ОСОБА_19 . З 2019 року вона знайома зі ОСОБА_1 , так як остання привела до неї на тренування дитину. З відповідачем ОСОБА_1 вона ніколи не спілкувалася.Вона спілкувалася тільки з матір`ю ОСОБА_19 та ОСОБА_7 .Він приходив на тренування, змагання.ОСОБА_5 вважає своїм батьком - ОСОБА_7 .Вона його називає батьком.Дитиною займається матір.Дитина вважає себе- ОСОБА_1 . Вона реагує на прізвище- ОСОБА_1 .Одного разу, коли вона назвала прізвище ОСОБА_1 , ОСОБА_20 на нього не відреагувала, а коли назвала прізвище- ОСОБА_1 , то дитина відреагувала.Дитина отримує дипломи з прізвищем- ОСОБА_1 .В дипломах вони вписують прізвище - ОСОБА_1 за усною домовленістю з матір`ю.Мати домовлялася, щоб вписували прізвище- ОСОБА_1 .Вона вважає, що дитина не знає про біологічного батька, бо дитина не казала, а вона не питала.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що він чоловік ОСОБА_1 ,проживає з ОСОБА_5 з двох років.Біологічний батько не приймав участі у вихованні дитини, аліменти сплачує.У нього з ОСОБА_1 була єдина зустріч п`ять років тому.У них є знайомий ОСОБА_24 , він зателефонував ОСОБА_24 з проханням поспілкуватися з ОСОБА_1 , щоб той дав дозвіл на виїзд дитини за кордон. ОСОБА_24 зателефонував йому та повідомив, що ОСОБА_1 згоден на тристоронню зустріч. Вони зустрілися поспілкувалися та домовилися, що він поспілкується з ОСОБА_1 на предмет того, як вона дивиться на те, щоб ОСОБА_1 бачився з дитиною, на що його дружина відповіла, що ОСОБА_1 це не треба.За ці п`ять років ОСОБА_1 не телефонував йому та дружині. ОСОБА_20 вважає його батьком та називає батьком.Він вважає, що якщо повідомити дитині про іншого батька, то у неї буде травма.Йому відомо, що колись була ситуація пов`язана з органом опіки.Потім вони вірішували питання виїзду дитини за кордон через орган опіки. ОСОБА_1 повідомляв, що він дасть дозвіл на виїзд дитини, якщо йому дозволять спілкуватися з дитиною.Це звучало в ультимативній формі. Вони з ОСОБА_1 більше не зв`язувалися, їм це не треба, бо у них своя родина.Дитина усім забезпечена і у нього не виникало питань, щоб телефонувати ОСОБА_1 . Дружина впевнена, що ОСОБА_1 не хоче спілкуватися з дитиною, йому це не треба.Йому не відомо, що ОСОБА_1 заблокований в телефоні його дружини.ОСОБА_5 вважає себе- ОСОБА_1 . Вона відгукується на прізвище- ОСОБА_1 . ОСОБА_1 подарунків дитині на день народження не дарував.Між його дружиною та ОСОБА_1 існував конфлікт, між ними є непорозуміння.Його дружина вважає підставою спілкування ОСОБА_1 з дитиною є те, що останній в такий спосіб хоче нашкодити ОСОБА_1.ЇЇ не переконали в тому, що це спілкування буде на благо дитині.Вона бачила загрозу в цьому спілкуванні, а саме те, що могло відбутися дві-три зустрічі, а потім ОСОБА_1 це стане не цікаво.Йому не відому чого його дружина так вважає.Відсутність з боку ОСОБА_1 ініціативи за дев`ять років може завадити дитині.Він не знає чи може ОСОБА_1 нести загрозу дитині.На його думку дитина має право знати про біологічного батька, якщо їй це не нашкодить, а він вважає, що це нашкодить, так як у неї сформована картина родини: є бабусі, дідусі, сестри. ОСОБА_20 має право знати про біологічного батька, коли стане сформованою людиною.Дитина не ставила питання про те чому у матері, брата та нього прізвище- ОСОБА_1 , а у неї - ОСОБА_1 .На його думку ОСОБА_1 необхідно позбавити батьківських прав, щоб у дитини не було психологічної травми.Після того як ОСОБА_1 буде позбавлений батьківських прав, він хоче удочерити ОСОБА_5 та дати їй свої прізвище.У ОСОБА_1 не було зацікавленості у житті дитини, він не з`ясовував це у інших осіб.Його дружина не перешкоджала у спілкуванні з дитиною.За його спільне життя з ОСОБА_1 , у неї з ОСОБА_1 конфліктів не було. ОСОБА_1 не цікавився життям дитини, коли почалася війна.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_29 пояснила, що вона є репетитором ОСОБА_19 , познайомилася з дитиною, коли дитині було п`ять років.Вона ніколи не чула від дитини прізвище ОСОБА_1 .Знає дитину, як ОСОБА_1 , бо вона ідентифікувала себе як ОСОБА_1. Тато для ОСОБА_5 ОСОБА_7 . ОСОБА_1 вона ніколи не бачила. Дитина пише - ОСОБА_5 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_30 пояснила, що вона подруга ОСОБА_1 , знайома з нею з 2015 року.Про ОСОБА_1 вона ніколи не чула, не бачила його.Від ОСОБА_1 їй відомо, що вона не проти, щоб ОСОБА_1 спілкувався з дитиною. ОСОБА_1 не дарував дитині на день народження подарунки.Вона не чула, щоб ОСОБА_1 телефонував ОСОБА_1. Перешкод від ОСОБА_1 у спілкуванні ОСОБА_1 з донькою вона не бачила.ОСОБА_5 казала, що у неї батько ОСОБА_7 , а іншого батька вона не знає.Вона це запитувала у дитини, бо їй було це цікаво.Вона знає, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 була конфліктна ситуація, яка саме вона не знає.ОСОБА_1 ОСОБА_7 не проти, щоб ОСОБА_1 спілкувався з дитиною, їй про це казали ОСОБА_7 та ОСОБА_1 . ОСОБА_20 себе ідентифікує як -ОСОБА_1.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_42 пояснила, що вона сестра ОСОБА_7 , ОСОБА_1 її невістка.Дитину ОСОБА_5 вона знає з двох років.Дитина ідентифікує себе як- ОСОБА_1 .Дитина знає родину, як свою початкову родину.Про біологічного батька ОСОБА_19 вона не знає.Одного разу, дитина перебуваючи в літньому таборі, побачила своє свідоцтво про народження та сказала дідусю, що там помилка, бо у неї інше прізвище.ЇЇ брат активно займається життям дитини. Для дитини батько ОСОБА_7 -великий авторитет.Дитина звертається до нього з усіх питань.Данила вона називає батьком.Вона не бачила, щоб біологічний батько вітав дитину зі святами.Про нього вона дізналася, коли почався судовий процес.Вона не бачила, щоб ОСОБА_1 перешкоджала спілкуванню дитини з батьком.Вона вважає що якщо дитині сказати про біологічного батька, то це призведе до психологічного травми у дитини.ОСОБА_5 не знає прізвище - ОСОБА_1 , можливо вона його колись чула.Весь цей процес для того, щоб її брат удочерив ОСОБА_5 .

За клопотанням позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 в судовому засіданні були допитані свідки: ОСОБА_45 , ОСОБА_23 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_45 пояснила,що ОСОБА_3 її товариш, вони друзі.Зі ОСОБА_1 вона також знайома.Вона спілкується з ОСОБА_1 з 2000 року. Вона була свідком відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .Це відбувалося 10 років тому.Вони всі з однієї компанії.Після розлучення ОСОБА_1 з ОСОБА_1 відбувалися сварки.Після народження дитини ОСОБА_1 намагався спілкуватися з дитиною, проявляв зацікавленість,хотів допомагати, але ОСОБА_1 була проти.Вона бачила, як ОСОБА_1 ходив до поштового відділення сплачувати аліменти. Після розлучення ОСОБА_3 з ОСОБА_1 вона ще рік-півтора спілкувалася з ОСОБА_1 . Зі спілкування з ОСОБА_1 їй відомо, що ОСОБА_1 була проти спілкування ОСОБА_1 з дитиною. ОСОБА_1 розповідав їй, що пропонував ОСОБА_1 привести памперси, одяг дитині.З його слів вона знає, що він відвозив це, але вона не бачила. Від ОСОБА_1 вона чула що він хоче спілкуватися з дитиною. ОСОБА_1 намагався через чоловіка ОСОБА_1 домовитися про спілкування з дитиною. Деталі цій зустрічі їй не відомо.Вона знає, що вони зустрічалися.Вона постійно спілкується з ОСОБА_1 , він мріє спілкуватися з дитиною, сплачувати її навчання, подарувати дитині квартиру, щоб тільки дитина з ним спілкувалася. Це він їй казав особисто. Вона знає, що колись ОСОБА_1 ходив до органу опіки. Зі слів ОСОБА_3 ОСОБА_1 заблокувала його в усіх гаджетах, соціальних мережах, він не міг додзвониться.Він шукав можливість спілкуватися, але йому не давали бачитися з дитиною.В її присутності ОСОБА_3 телефонував ОСОБА_1 і вона бачила, що його номер заблаковано.Це було приблизно 8 років тому.Вона не бачила, щоб ОСОБА_1 ходив до школи, до дитячого садочка. Вона припуска,є що дитина вважає своїм батьком чоловіка ОСОБА_1 . ОСОБА_1 не ходив до школи та дитячого садочка, щоб не травмувати дитину бо дитина вважає батьком іншого чоловіка. Він не міг сказати дитині, що він її батько, бо це могло травмувати маленьку дитину.Їй не відомо чи створювала ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з дитиною за останні 8 років, бо вони з ОСОБА_1 розмови про це не вели.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_23 пояснив,що він товариш та хрещений батько ОСОБА_3 . Він знайомий зі ОСОБА_1 .З ОСОБА_1 він спілкується з 2005 року. Він був свідком відносин ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . ОСОБА_1 раніше їздив спілкувався з дитиною до того моменту, поки йому це дозволяли.Це були перші півроку після розлучення . Зі слів ОСОБА_1 йому відомо, що той допомагав дитині.Він також дарував дитині подарунки.Це було давно.Зі слів ОСОБА_1 йому відомо, що ОСОБА_1 не дозволяла бачитися з дитиною, заблокувала його в телефоні та соціальних мережах. ОСОБА_1 повідомив йому, що ходив до органу опіки та отримав графік зустрічей з дитиною, але не зустрічався, так як треба, щоб дитину привозили на зустрічі. ОСОБА_1 не міг увірватися до квартири, де живе дитина. У ОСОБА_1 не було зв`язку на той момент з матір`ю дитини.Одного разу була ситуація,коли до нього звернувся ОСОБА_7 з проханням організувати йому зустріч ОСОБА_1 , щоб той надав дозвіл на виїзд дитини за кордон. ОСОБА_1 сказав що він не проти дати дозвіл та попросив щоб йому дозволили бачитися з дитиною. Вони втрьох зустрілися, але спілкувалися тільки ОСОБА_1 та ОСОБА_7 . ОСОБА_1 на зустрічі сказав що дасть дозвіл на виїзд дитини за кордон. ОСОБА_7 сказав, що поспілкується з дружиною щодо питання спілкування ОСОБА_1 з дитиною. Потім з ним ніхто не зв`зувався і ОСОБА_1 не телефонували.Особисто ОСОБА_7 був не проти спілкування ОСОБА_1 з дитиною. ОСОБА_1 з цього приводу дуже турбувався.Він рекомендував ОСОБА_1 не створювати конфліктні ситуації. ОСОБА_1 купив дитині квартиру. ОСОБА_1 заблокувала в телефоні не тільки ОСОБА_1 , а й його та куму ОСОБА_53 . ОСОБА_1 в школу та дитячий садок до дитині не ходив. У ОСОБА_1 є намір спілкуватися з дитиною, але він вважає, що дитина зможе з ОСОБА_1 спілкуватися, коли самостійно зможе приймати рішення, а зараз за дитину приймає рішення мати.Він вважає, що ОСОБА_1 проти спілкування ОСОБА_1 з дитиною. Зі слів ОСОБА_1 , той не приходив до ОСОБА_1 , щоб не травмувати дитину.

За таких обставин, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 не надала суду доказів того, що відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 ухиляється відвиконання своїх батьківських обов`язків відносно його малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

До висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відносно його малолітньої доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийшов орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, який дав відповідний висновок від 13 грудня 2022 року №21.01/03-23/707.

З змісту висновку орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району №21.01/03-23/707 вбачається, що під час бесіди з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 було з`ясовано, що останній категорично проти позбавлення його батьківських прав,він любить свою доньку,сумує за нею, має бажання виховувати та утримувати її.

Повідомив, що між ним та ОСОБА_1 склалися складні стосунки, які перешкоджають йому домовитися з матір`ю дитини, щодо його можливої участі, а також формі участі у житті дитини.Між ними постіно виникають сварки, присутня емоційна напруженість, що не дозволяє досягнути будь-якого рішення стосовно дитини.Він всіляко намагається бути присутнім в житті дитини, але мати дитини, ОСОБА_1 , вчиняє йому перешкоди не відповідає, блокуючи його номери телефонів .У зв`язку з чим, він в липні 2017 року був вимушений звернутися до органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району з заявою щодо встановлення йому порядку побачень з донькою.01.08.2017 головою районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району було прийнято розпорядження «Про встановлення порядку побачень з малолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ».Згідно розпорядження встановлено порядок побачень з донькою щопонеділка та щосуботи з 09.00 до 12.00 години, інші дні та часи вирішувати за згодою між батьками. Зі слів ОСОБА_3 він приїздив до дитини згідно розпорядження, однак мати дитини чинила перешкоди в його побаченнях з малолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Пунктом 16 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Відповідно до постанов Верховного Суду від 17 червня 2021 року по справі № 466/9380/17, від 24 квітня 2019 року у справі №300/908/17 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах: від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18 (провадження № 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19).

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами існують конфліктні стосунки, які негативно впливають на взаємовідносини батька з донькою, яка проживає з матір`ю.

Позивачем та її представником не доведено, що поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, а не збіг життєвих обставин, які склалися навколо нього.

За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав слід відмовити, у зв`язку з їх недоведеністю.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі батька в її вихованні, то суд вважає, що дані позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

З матеріалів справи вбачається, що оскільки батьками малолітньої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не було досягнуто згоди про порядок виховання дитини та спілкування з нею, то 27 лютого 2023 року органом опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району було надано висновок за №21.01/03-23/138 про визначення порядку участі ОСОБА_3 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно якого орган опіки дійшов висновку, що доцільно встановити такий порядок побачень : щочетверга та щонеділі з 15.00 до 18.00 години в присутності матері на період адаптації дитини; щороку для проведення відпустки у літній період строком 7 (сім) діб за домовленістю між батьками та згодою дитини;інші дні та часи за домовленістю між батьками та згодою дитини.

Висновок органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району №21.01/03-23/138 від 27 лютого 2023 року сторонами не оскаржувався.

В процесі судового розгляду, з матеріалів справи та пояснень сторін у справі, встановлено, що відносини між сторонами не склалися, між ними відсутнє порозуміння, у тому числі щодо порядку виховання дитини, участі батька у її вихованні та утриманні, про що зазначено і у висновку органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району №21.01/03-23/138 від 27 лютого 2023 року.

В позовній заяві ОСОБА_3 стверджував, що відповідачка порушує його права та права їх дитини, оскільки чинить йому перешкоди у спілкуванні з донькою, що підтверджується і висновком органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району №21.01/03-23/138 від 27 лютого 2023 року, з змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 проти зустрічей батька з дитиною, бо вважає його безвідповідальним батьком, який може знову покинути дитину, тим самим завдасть їй психологічну травму.

Під час судового розгляду судом було досліджено наданий представником відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 висновок спеціаліста-психолога від 13.02.2023 року за результатами проведеного психологічного обстеження ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , як підставу в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, згідно якого встановлено, що «Дивлячись на фото чоловіків серед яких було фото біологічного батька ОСОБА_3 і теперішнього чоловіка мами- ОСОБА_7 , ОСОБА_20 обрала фото ОСОБА_7 і пояснила, що це її тато, фото на якому зображений ОСОБА_3 . ОСОБА_5 не впізнала, хоча дуже намагалася пригадати людину зображену на фото . Таким чином, відсутність спілкування з ОСОБА_3 не має, і не матиме негативного впливу на розвиток ОСОБА_11 , оскільки він сприймається дитиною, як зовсім незнайомий чоловік.У процесі обстеження було виявлено, що інформація про те що в житті ОСОБА_11 є біологічний батько- ОСОБА_3 , зумовити руйнування образу позитивної, щасливої сім`ї, що сприймається дитиною, як єдина можлива, також спричинити руйнування емоційно-позитивних взаємовідносин з батьками та іншими членами її родинного оточення, що однозначно стане травматичним для дитини і з психологічної точки зору призведе до виникнення психологічної травми, і завдасть шкоди її психологічному благополуччю. Враховуючи ситуацію військового стану, прифронтового статусу м.Запоріжжя , коли діти мають об`єктивну існуючу ситуацію порушення свого благополуччя, внаслідок травми війни (тривоги, страхи) і сім`я відчувається джерелом безпеки і впевненості дитини у своєму благополуччі у всіх аспектах (психологічна, фізична, емоційна) про те, що в житті ОСОБА_11 є ще один батько спричинить ще глибшу психологічну травму у дитини, яка негативно вплине на весь процес формування і розвиток особистості, що несе шкоду цілісності її особистості.»

Суд відхиляє вищевказаний висновок спеціаліста-психолога від 13.02.2023, оскільки зазначений висновок носить рекомендаційний характер та оцінюється судом разом з іншими доказами.

Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом справ щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд вважає, що оскільки наявний в матеріалах справи висновок органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району №21.01/03-23/138 від 27 лютого 2023 року, на даний час не скасований, то саме цей висновок органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району №21.01/03-23/138 , повинен бути прийнятий судом в якості доказу щодо розв`язання спору між сторонами щодо участі батька дитини у її вихованні.

Статтею 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, затвердженої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитини не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини (відсутність самостійного доходу, зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами, аморальна поведінка, яка може зашкодити розвиткові дитини), бути розлученою зі своєю матір`ю.

Статтею 3 Конвенції про права дитини, яка набрала чинності для України 27 лютого 1991 року, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Пунктом 54 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року (Заява №31111/04) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у Справі Olssonv. Sweden (№2) від 27 листопада 1992 року, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78).

Отже, при винесенні рішення суд приймає до уваги тільки інтереси дитини, які переважають над інтересами батьків.

З матеріалів справи вбачається, що позивач протягом тривалого часу дитину не бачив та не спілкувався з нею, тому дитина не може мати з ним стійкого психоемоційного зв`язку.

У такому випадку, встановлення довірливих стосунків з дитиною має бути поступовим та в присутності близької людини.

Як встановлено судом, батько дитини, позивач у справі, не ухилявся і не ухиляється від спілкування з донькою, бажає приймати участь у її вихованні, а тому суд вважає, що сторони повинні виконувати встановлений рішенням районної адміністрації по Хортицькому району Запорізької міської ради №21.01/03-23/138 від 27 лютого 2023 року порядок участі ОСОБА_3 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме встановити порядок побачень: щочетверга та щонеділі з 15.00 до 18.00 години в присутності матері на період адаптації дитини; щороку для проведення відпустки у літній період строком 7 (сім) діб за домовленістю між батьками та згодою дитини;інші дні та часи за домовленістю між батьками та згодою дитини.

Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною є обґрунтованими, оскільки позивач не мав можливості повноцінно спілкуватися з донькою.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому суд зазначає, що з урахуванням розвитку та потреб дитини, її вікових змін, ставлення до батька, позивач не позбавлений у майбутньому права на зміну встановленого судом способу участі у вихованні малолітньої доньки, що буде відповідати, насамперед, якнайкращим інтересам дитини.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про наявність визначених законом підстав для часткового задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 141, 142, 151, 153, 155, 157, 158, 159, 164, 165, 166 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81,89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною- задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 не чинити перешкоди ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначити способи участі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом встановлення побачень:

- щочетверга та щонеділі з 15.00 до 18.00 години в присутності матері на період адаптації дитини;

-щороку для проведення відпустки у літній період строком 7 (сім) діб за домовленістю між батьками та згодою дитини;

-інші дні та часи за домовленістю між батьками та згодою дитини.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 19 жовтня 2023 року.

Суддя С.А. Ширіна

11.10.2023