ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/278/17 Головуючий суддя І інстанції Єрмоленко В. Б.
Провадження № 22-ц/818/1594/23 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про позбавлення батьківських прав
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2023 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Яцина В.Б.,

суддів: Бурлака І.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Волобуєва О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 червня 2017 року, по цивільній справі №639/278/17, за позовом Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики ХМР звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та закріплення за дитиною житла за адресою АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 червня 2017 року позовні вимоги Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради задоволено.

Позбавлено батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Закріплено за неповнолітнім ОСОБА_3 житло за адресою АДРЕСА_1 .

13 липня 2023 року ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою на зазначене рішення та просила заочне рішення скасувати, новим рішенням у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, рішення встановлено, що дитина проживала з бабусею, яка не годувала, влаштовувала сварки та бійки, схильна до зловживання спиртними напоями.

Вказує, що зазначені обставини, встановлені заочним рішенням вплинули на її права та обов`язки, оскільки за законом вона вважається наймачем неприватизованої квартири та несе відповідальність як наймач за сплату комунальних платежів за всіх зареєстрованих у квартирі осіб, а цим рішенням за ОСОБА_3 закріплено житло за адресою квартири, в якій вона є наймачем.

Зазначає, що незалучення її в якості третьої особи унеможливило надання нею доказів на спростування обставин, які встановлені щодо неї та її чоловіка.

Вважає, що встановлені судом без її участі та без надання права на їх спростування обставини, вплинули на її право скористуватися нормами 405 ЦК України та ст.ст.71 ЖК УРСР при розгляді справи №639/280/23.

В судове засідання апеляційного суду сторони не заявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені.

Від ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , представника Департаменту служб у справах дітей ХМР надійшли клопотання про розгляд справи без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю виходячи з такого.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Зазначене узгоджується із висновками, викладеними Верховним Судом у постановах від 04 листопада 2019 року у справі № 542/401/18 (провадження № 61-15078св19), від 10 вересня 2020 року у справі №757/66808/19-ц (провадження №61-10846св20), від 17 червня 2021 року у справі № 626/2547/19 (провадження № 61-18621св20).

Також, схожого за змістом висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 504/2457/15-ц (провадження № 14-726цс19).

Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно. Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 362 ЦПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, в зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи стосується оскаржуване судове рішення безпосередньо прав та обов`язків скаржника, та лише після встановлення таких обставин вирішити питання про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про його права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 62/112 та від 16 січня 2020 року у справі № 925/1600/16, а також у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13.

Обґрунтовуючи підстави апеляційного оскарження, ОСОБА_1 зазначала, що рішення порушує її права як наймача квартири, оскільки в рішенні зазначена неправдива інформація щодо її особи.

Судом першої інстанції були встановлені наступні обставини.

ОСОБА_2 є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відомості про батька дитини внесені відповідно до ч.1 ст. 135 СК України.

У листопаді 2016 р. до позивача надійшло подання Комунального закладу «Спеціалізований навчально-виховний комплекс 1-П ступенів № 2», де навчається ОСОБА_3 , з проханням порушити питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно старшого сина ОСОБА_3 . Відповідач має також молодшого сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким вона проживає по АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 залишила за місцем реєстрації разом з бабусею та її чоловіком.

З інформації Комунального закладу «Спеціалізований навчально-виховний комплекс 1-П ступенів № 2», ОСОБА_5 проживає з бабусею ОСОБА_1 та її чоловіком, які ведуть асоціальний спосіб життя, агресивні, використовують нецензурну лексику, зловживають спиртними напоями. Неповнолітній постійно скаржиться на бабусю з дідусем, які не годують його, ображають. У 2015-2016 навчальному році проведені неодноразові роз`яснювальні бесіди зі ОСОБА_2 , але ситуація не змінилась, відповідач продовжує не виконувати батьківських обов`язків щодо навчання, виховання і утримання ОСОБА_3 , не забезпечує його особистим та шкільним приладдям. Зі слів хлопця, його утриманням займається рідний дідусь ОСОБА_6 , який має інвалідність . Впродовж канікул ОСОБА_3 проживає у нього.

Соціальний педагог з класним керівником відвідали дитину за місцем проживання. Рідні двері не відчинили, ОСОБА_5 відчинив двері власним ключем. Бабуся перебувала у стані алкогольного сп`яніння, вела себе агресивно, нецензурно ображала педагогів та хлопця, виштовхувала за двері, що змусило викликати поліцію та зателефонувати матері дитини. Проте відповідач поводила себе дратівливо, голосно розмовляла, намагалася посварити сина.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання, складеного 18.10.2016 р. ОСОБА_5 має несприятливі умови проживання, антисанітарний стан житла, неприємний запах, бруд.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 вихователь інтернату № 2 , а також неповнолітній на той день ОСОБА_5 підтвердили зазначені факти.

ОСОБА_3 звернувся до Служби у справах дітей із заявою щодо позбавлення матері ОСОБА_2 батьківських прав щодо нього. Аналогічну позицію неповнолітній висловив в судовому засіданні.

Отже, апелянт ОСОБА_1 як особа, яка не брала участь у розгляді справи, відповідно до вимог ст.352 ЦПК України у поєднані із приписами п.3 ч.1 ст.362 ЦПК України має довести факт порушення судовим рішенням, що оскаржується, її прав та законних інтересів.

Так, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що рішенням порушуються її права як наймача квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Предметом спору у даній справі є позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 .

Тому, на статус наймача не впливає позбавлення батьківських прав матері відносно дитини, яка згідно закону апріорі має право на збереження права на проживання у житловому приміщенні, інших обґрунтованих доводів щодо порушення прав ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не наведено.

Питання щодо житловий прав наймача ОСОБА_1 у квартири АДРЕСА_3 в даній справі не вирішувались, закріплення права на це житло за неповнолітнім на той час ОСОБА_3 впливає лише на права власника цього житла, які існували на день ухвалення рішення суду першої інстанції, але до суду апеляційної інстанції таких доказів стосовно апелянта ОСОБА_1 не надано.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що рішенням суду першої інстанції було вирішено питання про права та обов`язки апелянта ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося. Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 червня 2017 року необхідно закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 362, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 23 червня 2017 року, по цивільній справі №639/278/17, за позовом Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 18 жовтня 2023 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді І.В. Бурлака.

Н.П. Пилипчук.