печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Матійчук Г. О.

секретар судового засідання Чепляка А. С.

справа №757/46857/21-ц

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач 1: ОСОБА_2

відповідач 2: ОСОБА_3

третя особа 1: Державний нотаріус Шостої Київської державної нотаріальної контори ГТУ юстиції у м. Києві Нечипорук Алла Михайлівна

третя особа 2: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Державний нотаріус Шостої Київської державної нотаріальної контори ГТУ юстиції у м. Києві Нечипорук Алла Михайлівна, ОСОБА_4 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

представник позивача - адвокат Скорік Ю. Б.

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2021 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом до відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , у якому просить визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності в порядку спадкування за законом на 1/16 частку квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 , виданого 06.07.1957 року.

ОСОБА_7 , ОСОБА_6 мав ще двох доньок, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер у віці 89 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 , виданим 27.12.2007 року відділом реєстрації смерті у місті Києві.

16 травня 2008 року за заявою ОСОБА_8 , дружини ОСОБА_6 , було заведено спадкову справу №469/2008 щодо майна ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

12 червня 2008 року нотаріусу були подані заяви про прийняття спадщини ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

26 червня 2008 року була подана заява про прийняття спадщини ОСОБА_5 .

Спадкове майно померлого ОСОБА_6 складається із частки квартири АДРЕСА_1 .

Заповіт ОСОБА_6 складено не було, отже спадкове майно успадковується за законом спадкоємцями першої черги, а саме, дружиною та трьома доньками.

16 вересня 2008 року нотаріусом були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/16 частки квартири АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_8 та ОСОБА_5 .

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою державного нотаріуса Шостої Київської державної нотаріальної контори ГТУ юстиції у м. Києві Нечипорук Алли Михайлівни від 18 грудня 2020 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке складається з частки квартири АДРЕСА_1 , яка залишилась після смерті її батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на зазначену квартиру.

Вважає, що оскільки позивач належним чином прийняла спадщину після померлого ОСОБА_6 , однак у зв`язку відсутності у неї, як спадкоємця, правовстановлюючого документа на спадкове майно, вона не може оформити права власності на вказане майно, то наявні підстави для визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи визначено суддю Писанця В. А. (а.с. 45-47, т. 1).

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.09.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 48, т. 1).

Відповідно до розпорядження №382 від 21.10.2021 року, у зв`язку із смертю судді Писанця В. А. вказану цивільну справу, було передано на повторний автоматичний розподіл справ згідно ст. 14 ЦПК України (а.с. 51, т. 1).

У відповідності до повторного розподілу справи, згідно ст. 14 ЦПК України, для розгляду вищевказаної справи визначено суддю Матійчук Г.О. (а.с. 52-54, т. 1).

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.12.2021 року прийнято справу до провадження судді, вирішено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Встановлено строк 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження, протягом якого відповідач має право направити: суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; позивачу - копію відзиву та доданих до нього документів, та встановлено третій особі строк на подання пояснень щодо позову протягом десяти днів із дня отримання ухвали про відкриття провадження (а.с. 59, т. 1).

Копію ухвали про прийняття справи до провадження судді направлено на адреси сторін, крім того відповідачам та третій особі направлено копію позовної заяви з додатками (а.с. 60-64, т. 1).

22.06.2022 року представником позивача - адвокатом Скорік Ю. Б. заявлено клопотання про витребування доказів (а.с. 99, т. 1).

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.06.2022 року витребувано у Державного нотаріуса Шостої Київської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у місті Києві Нечипорук Алли Михайлівни належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи №469/2008 щодо майна ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 100, т. 1).

03.08.2022 року надійшов відзив відповідача 1 ОСОБА_5 на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у ньому. Зокрема, у відзиві зазначено, що матеріали справи не містять жодного доказу в підтвердження того, що позивач вживала заходів для отримання оригіналу (дублікату) правовстановлюючого документа, жодного доказу в підтвердження втрати такого документа, чи у разі знаходження його у інших осіб - доказів звернення до них з приводу його отримання. Даних про те, що необхідні для отримання свідоцтва про прийняття спадщини документи витребовував нотаріус у позивача також відсутні (а.с. 128-142, т. 1).

09.08.2022 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позов, у якому вказує, що ОСОБА_1 правомірно набула право власності на спадкове майно 1/16 частки квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки вона в установлений законом 6-місячний строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, отже позивач у встановленому порядку законом порядку прийняла спадщину. Однак у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджено належним чином постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Однак, відсутність правовстановлюючого документа про право власності на нерухоме майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину, оскільки вона належить їй з моменту відкриття спадщини (а.с. 143-149, т. 1).

09.08.2022 року від представника позивача надійшло клопотання про заміну відповідача, у якому просить замінити первісного відповідача 1 ОСОБА_5 на належного відповідача ОСОБА_2 (а.с. 150-154, т. 1).

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.08.2022 року замінено відповідача 1 ОСОБА_5 на належного відповідача 1 - ОСОБА_2 (а.с. 167, т. 1).

16.08.2022 року від ОСОБА_2 надійшла заява про залучення її до участі у справі як третьої особи (а.с. 169-174, т. 1).

16.08.2022 року від ОСОБА_4 надійшла заява про залучення його до участі у справі як третьої особи (а.с. 175-176, т. 1).

06.09.2022 року від Шостої Київської державної нотаріальної контори надійшла належним чином завірена копія спадкової справи №469/2008, яку відкрито після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 186-210, т. 1).

26.09.2022 року від представника ОСОБА_2 надійшла заява про залучення ОСОБА_4 до участі у справі як третьої особи (а.с. 223-231, т. 1).

28.09.2022 року від ОСОБА_3 надійшла зустрічна позовна заява (а.с. 242-265, т. 1).

30.03.2023 року від представника позивача надійшли заперечення про прийняття до розгляду зустрічної позовної заяви (а.с. 38-44, т. 2).

Протокольною ухвалою суду від 23.05.2023 року відмовлено у задоволенні заяви про залучення до участі справі ОСОБА_2 як третьої особи, відмовлено у прийнятті до розгляду зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 (а.с. 78-81, т. 2).

Протокольною ухвалою суду від 23.05.2023 року залучено до участі у справі у якості третьої особи ОСОБА_4 (а.с. 78-81, т. 2).

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.06.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 106, т. 2).

Представник позивача - адвокат Скорік Ю. Б. подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі (а.с. 161, т. 2).

Відповідачі та треті особи, їх представники у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином.

У матеріалах справи міститься заява представника третьої особи Шостої Київської державної нотаріальної контори про розгляд справи у відсутність представника Шостої Київської державної нотаріальної контори (а.с. 88, т. 1).

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутність інших учасників справи, суд, виходить із наступного.

На учасників судового процесу та їх представників покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 1, п. 1-2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (ст. 223 ЦПК України).

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»).

Так, судом вжито усіх необхідних заходів для надання сторонам достатніх можливостей для викладення своєї позиції у судових засіданнях з метою дотримання принципу змагальності процесу та забезпечення права на публічне слухання справи у розумні строки, враховуючи процесуальні права інших учасників справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено як статтями 58, 59, 212 ЦПК України у попередній редакції 2004 року, так і статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року.

На підставі вищезазначеного та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 233 ЦПК України, суд, з огляду на достатність в матеріалах справи документів для прийняття рішення, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів, третіх осіб та їх представників на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За загальним правилом статтею 15 та 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків то інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 , виданого 06.07.1957 року (а.с. 40, т. 1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві 27 грудня 2007 року, актовий запис №25041 (а.с. 189, т. 1).

Відповідно до Витягу із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №14568324 інформація про заповіти/спадкові договори відсутні (а.с. 190, т. 1).

ОСОБА_6 на праві власності належала квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району м. Києва 25.11.1996 року, розпорядження №1961 (а.с. 197, т. 1).

16.05.2008 року на підставі заяви ОСОБА_8 Шостою Київською нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №469/2008 щодо майна ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 і відкрита спадщина щодо належної спадкодавцю частини квартири АДРЕСА_1 (а.с. 188, т. 1).

12.06.2008 року до Шостої Київської нотаріальної контори були подані заяви про прийняття спадщини ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 189, т. 1).

26.06.2008 року була подана заява про прийняття спадщини ОСОБА_5 (а.с. 188, т. 1).

16 вересня 2008 року нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/16 частки квартири АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_8 (а.с. 198, т. 1).

16 вересня 2008 року нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/16 частки квартири АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_5 (а.с. 200, т. 1).

Постановою державного нотаріуса Шостої Київської державної нотаріальної контори ГТУ юстиції у м. Києві Нечипорук Алли Михайлівни від 18 грудня 2020 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке складається з частки квартири АДРЕСА_1 , яка залишилась після смерті її батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на зазначену квартиру (а.с. 206, т. 1).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

За ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (стаття 1296 ЦК України).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України).

Стаття 1298 ЦК України передбачає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 8 ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, що підлягає реєстрації (крім земельної ділянки), може бути видане уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування спадкоємцям першої та другої черги за законом (як у випадку спадкування ними за законом, так і у випадку спадкування ними за заповітом) і за правом представлення на підставі правовстановлюючих документів та довідки зазначеного органу місцевого самоврядування з викладенням характеристики будівлі, на яку видається свідоцтво.

Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Пунктом 3.1. постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності ( ст. 392 ЦК України).

У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року, справа № 210/1609/15-ц, (провадження № 61-40313св18) вказано, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Так, спадкоємцями за законом після померлого ОСОБА_6 є ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , а також позивач ОСОБА_1 , яка в межах шестимісячного строку звернулась із заявою про прийняття спадщини, проте, державний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_1 документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно.

В той же час, в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про право власності на житло (квартиру АДРЕСА_1 ), видане Відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району м. Києва 25.11.1996 року, розпорядження №1961, на ім`я: ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 в рівних долях (по 1/4 частини) (а.с. 187, т. 1).

Таким чином, ОСОБА_6 станом на 26.12.2007 року був власником частини вказаної квартири.

На запит суду, Шостою Київською державною нотаріальною конторою направлено копію спадкової справи №469/08 щодо майна ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матеріалів якої видно, що спадкоємцями є ОСОБА_6 є ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , які у встановлений законом строк звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини.

16 вересня 2008 року нотаріусом були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/16 частки квартири АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_8 та ОСОБА_5 . Свідоцтва про право на спадщину 2/16 частин квартири не видавались.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено ч. 2 ст. 77 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином, доказуванням є процесуальна і розумова діяльність суб`єктів доказування, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів; докази і доказування виступають процесуальними засобами пізнання в цивільному судочинстві.

Процес доказування (на достовірність знань про предмет) відбувається у межах передбачених процесуальних форм і структурно складається з декількох елементів або стадій, які взаємопов`язані й взаємообумовлені. Виділяються такі елементи: твердження про факти; визначення заінтересованих осіб щодо доказів; подання доказів; витребування доказів судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі; дослідження доказів; оцінка доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Верховний Суд звертається до власних висновків у Постанові від 02.10.2018 року у справі №910/18036/17.

Як вбачається з постанови державного нотаріуса Шостої Київської державної нотаріальної контори ГТУ юстиції у м. Києві Нечипорук Алли Михайлівни від 18 грудня 2020 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке складається з частки квартири АДРЕСА_1 , яка залишилась після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку із не наданням ОСОБА_1 правовстановлюючого документа на зазначену квартиру.

Так, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

При цьому, позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво, оскільки у останньої відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно.

При цьому, копія документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно знаходиться у матеріалах спадкової справи №469/08 щодо майна ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином, на основі повного і всебічного з`ясування обставин справи , на які були посилання як на підставу вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що спірна квартира входить до складу спадщини, а позивач є спадкоємицею за законом, яка прийняла спадщини, а саме 1/16 частку квартири АДРЕСА_1 , однак у зв`язку у відсутності у позивача, як спадкоємця, правовстановлюючого документа на спадкове майно, вона не може оформити право власності на вказане майно, а відтак наявні підстави для визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування та задоволення позову в повному обсязі.

Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позову судовий збір покладається на відповідачів.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1268, 1296, 1297, 1298 ЦК України, ст. 67 Закону України «Про нотаріат», Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 15, 76-82, 89, 95, 141, 174, 258-259, 263-265, 352-355, 15.5) Перехідних положень ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Державний нотаріус Шостої Київської державної нотаріальної контори ГТУ юстиції у м. Києві Нечипорук Алла Михайлівна, ОСОБА_4 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності в порядку спадкування за законом на 1/16 частку квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 762, 59 грн.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 762, 59 грн.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному вебпорталі судової влади України за вебадресою: http://court.gov.ua/fair/sud2606.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач 1: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач 2: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Третя особа 1: Державний нотаріус Шостої Київської державної нотаріальної контори ГТУ юстиції у м. Києві Нечипорук Алла Михайлівна, адреса: вул. Інститутська, 13-А, м. Київ, 01021.

Третя особа 2: ОСОБА_4 , адреса: адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Повний текст рішення складено 20.09.2023 року.

Суддя Г.О.Матійчук