Справа № 461/6982/23
Провадження № 4-с/461/26/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2023 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Романюка В.Ф.

з участю: секретаря судового засідання Решетова Д.Ю.

представника скаржника Гаталяка М.Я.

представника Залізничного відділу ДВС у м.Львові ЗМУМЮ (м.Львів) Комлик Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця Гнатишин Н.Б. Залізничного ВДВС у м.Львові ЗМУ МЮ (м.Львів) від 20.12.2021 р. про закінчення виконавчого провадження №51359396, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою, в якій просить визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця, Гнатишин Наталія Богданівна, Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові ЗМУМЮ (м. Львів) від 20.12.2021 року про закінчення виконавчого провадження № 51359396.

В обгрунтування поданої скарги покликається на те, що у провадженні Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові ЗМУМЮ (м. Львів) є виконавче провадження № 51359396 з виконання виконавчого листа виданого 24.01.2014 року Галицьким районним судом м. Львова у справі № 461/7912/13-ц про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 1440,00 євро.

20 грудня 2021 року державний виконавець, ОСОБА_3 , Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові ЗМУМЮ (м. Львів) винесла постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Скаржник вважає, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження не законною, оскільки рішення суду виконане не в повному обсязі.

Представник скаржника ОСОБА_4 вимоги скарги підтримав, з підстав викладених у ній. Просив суд скаргу задоволити.

Представника виконавчої служби Комлик Н.В. вимоги скарги заперечив, з підстав необгрунтованості. Просить суд відмовити у задоволення скарги.

12 жовтня 2023 року від представника боржника ОСОБА_2 адвоката Волошин Т.В. надійшли письмові пояснення щодо скарги, відповідно до яких вважає, що виконавець правильно виніс оскаржувану постанову, оскільки виконав у повному обсязі рішення суду, стягнув зазначену в рішенні суму боргу. Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено індексацію боргу державним виконавцем. Просить суд відмовити у задоволенні скарги, а також проводити розгляд справи у його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення представника скаржника ОСОБА_4 , представника Залізничного відділу ДВС у м.Львові ЗМУМЮ (м.Львів) Комлик Н.В., дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до такого висновку.

Суд встановив, що рішенням Галицького районного суду м.Львова від 02 жовтня 2013 року (справа №461/7912/13-ц) стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1440,00 євро, що в еквіваленті становить 15004,80 грн. заборгованості за договором позики. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 229,40 грн. судового збору.

Рішення набрало законної сили 14.10.2013 р.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 01 серпня 2014 року (справа №461/6280/14-ц) у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення заочного рішення суду від 02.10.2013 року у справі №461/7912/13-ц відмовлено за безпідставністю. /а.с.41/

Ухвала набрала законної сили 06.08.2014 р.

24 січня 2014 року Галицьким районним судом м.Львова видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1440,00 євро, що в еквіваленті становить 15004,80 грн. заборгованості за договором позики. /а.с.19/

На підставі вказаного виконавчого листа, 08 червня 2016 року старшим державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби м.Львова Крилишином Русланом Миколайовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №51359396. /а.с.20/ та вчинено ряд виконавчих дій щодо виконання рішення суду, зокрема: 16 червня 2016 року виконавцем винесено постанову про стягнення з поржника виконавчого збору; 19 липня 2016 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; 19 липня 2016 року винесено постанову про арешт коштів боржника; 02 серпня 2016 року винесено постанову про розшук майна боржника; 17 травня 2017 року винесено постанову про приєднання виконавчого провадження №51359396 до зведеного виконавчого провадження №52360875. /а.с.21-26/

Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, на все рухоме майно, яке належить ОСОБА_2 накладено заборону на відчуження. /а.с.27/

Як вбачається із наявного в матеріалах справи платіжного доручення №12715, на рахунок ОСОБА_1 від платника Залізничного ВДВС м.Львів ЗМУМЮ здійснено перерахунок коштів у сумі 14440,95. Призначення платежу: перерахунок коштів стягнених з ОСОБА_5 зг.в/д №461/7912/13-ц від р.розп. В-11 №51359396. /а.с.29/

У звязку із чим, 20 грудня 2021 року головним державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Гнатишин Наталією Богданівною винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №51359396. Постанова мотивована тим, що згідно розпоряджень державного виконаця заборгованість, в/збір та витрати сплачено, чим фактично виконано виконавчий документ.

Оскаржуючи вищевказану постанову стягувач ОСОБА_1 покликається на те, що судове рішення не виконане, оскільки вона не отримала 1440,00 євро. Як вбачається резолютивної частини рішення, ОСОБА_2 повинна виплатити борг в іноземній валюті у розмірі 1440,00 євро. Проте, боржник виплатила стягувачу лише 15004,80 грн., що станом на вересень 2021 року (дата виплати грошей) відповідно до курсу НБУ становить 487,96 євро. Отже, на думку стягувача, рішення суду виконане не в повному обсязі.

Однак, суд звертає увагу на наступне.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до вимог статті 192 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України гривні.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно зст.5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч.1 ст.18 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч.1 ст.40 закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму ВССУ №6 від 07.02.2014 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», - «При розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Оскільки законодавством державного виконавця не наділено правом змінювати суму заборгованості, розраховану та визначену у рішенні суду, а тому обґрунтованим є висновок про законність винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження. Законодавство про виконавче провадження не дає виконавцям можливості здійснювати перерахування валютного курсу. Виконавець стягує з боржника ту суму у гривнях, яка була зазначена у судовому рішенні на момент його проголошення і відповідала на той час офіційному курсу валют. На державного виконавця відповідно до чинного на момент виникнення спірних відносин законодавства покладався обов`язок дотримання способу та порядку примусового виконання судового рішення відповідно до виконавчого документа. Державний виконавець позбавлений права самостійно обирати моделі поведінки при виконанні судових рішень, якщо таке право прямо не передбачено законодавством. Виконуючи судове рішення, державний виконавець зобов`язаний вчинити дії, які необхідні для того, щоб визнане судом та перенесене до виконавчого документа зобов`язання вважалось виконаним. Зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, було недосконалим підходом до вирішення спорів передусім через те, що вносить двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. Водночас у тому випадку, якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, державний виконавець не наділений повноваженнями самостійно коригувати або уточнювати його зміст. За відповідних обставин виконавець або сторона виконавчого провадження повинні звернутися до суду із заявою про роз`яснення відповідного рішення. Державний виконавець є процесуальною фігурою, а отже, сферою його компетенції є лише дотримання процедурних норм. З іншого боку, очевидно, що жодні дії державного виконавця не можуть вносити зміни до судового рішення, адже такою компетенцією наділений виключно суд у порядку, встановленому процесуальним законом. Дії державного виконавця можуть лише відповідати або не відповідати рішенню суду, але самі по собі вони не призводять до зміни судового рішення.

Зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені законодавчі норми, суд дійшов висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови державний виконавець діяв правомірно, в межах своїх повноважень та у відповідності з вимогами Закону України "Про виконавче провадження", а тому підстави для задоволення скарги відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11-13, 258-260, 263, 439 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження, суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця Гнатишин Н.Б. Залізничного ВДВС у м.Львові ЗМУ МЮ (м.Львів) від 20.12.2021 р. про закінчення виконавчого провадження №51359396, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текс ухвали виготовлено 17 жовтня 2023 року.

Суддя: Романюк В.Ф.