Номер провадження: 22-ц/813/3540/23
Справа № 521/4489/22
Головуючий у першій інстанції Бобуйк І.А.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Трофименка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 липня 2022 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначав, що він з 20.09.2021 року працював на виробничому структурному підрозділі «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на посаді заступника начальника зазначеного підрозділу. Його загальний стаж роботи на залізничному транспорті складає 22 роки. 17 лютого 2022 року філією «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» було видано наказ № 28/ос про звільнення позивача з посади за прогул без поважних причин, який нібито стався 02.02.2022 року. При цьому, позивач зазначає, що 21.01.2022 року наказом філії він був відсторонений від виконання посадових обов`язків на період з 24.01.2022 року по 04.02.2022 року у зв`язку з проведенням призначеної відповідачем перевірки підрозділу. Зазначеним наказом було передбачено повне відсторонення, а не часткове обмеження його службових повноважень. Крім того, до його посадових обов`язків та прав входить відвідування виробничих об`єктів у будь-який час, представництво підрозділу у державних, суспільних та інших організаціях та інші функції контролю, що виключає постійне знаходження у певному місці, тим більше при відстороненні від роботи. Разом з тим, позивач вважає, що він не може бути звільненим без згоди профспілки, за наданням якої відповідач навіть не звертався.

На підставі наведеного, позивач просив: визнати незаконним та скасувати наказ філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» від 17.02.2022 № 28/ос «По особовому складу»; поновити позивача на роботі на посаді заступника начальника виробничого структурного підрозділу «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» та стягнути з відповідача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06 липня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» від 17.02.2022 № 28/ос «По особовому складу», який було видано відносно ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді заступника начальника виробничого структурного підрозділу «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця». Стягнуто з акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 17.02.2022 року 06.07.2022 року у розмірі 192 257,42 грн. Стягнуто з акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави судовий збір в сумі 992,40 гривень.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 липня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позивачу у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Задовольняючи позов, визнаючи незаконним та скасовуючи наказ філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» від 17.02.2022 № 28/ос «По особовому складу», який було видано відносно ОСОБА_1 , поновлюючи ОСОБА_1 на роботі на посаді заступника начальника виробничого структурного підрозділу «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця», стягуючи з акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 17.02.2022 року по 06.07.2022 року у розмірі 192 257,42 грн., суд першої інстанції виходив з того, що:

- наказом керівництва філії, до якої входить підрозділ, в якому позивач обіймав посаду заступника начальника дирекції, передбачено повне відсторонення ОСОБА_1 , у якого за весь час перевірки та в подальшому (в тому числі по день звільнення включно) не вимагалось будь-яких пояснень;

- сутність посадових обов`язків позивача щодо відвідування виробничих об`єктів та здійснення ним інших контрольних функцій, виключають постійне знаходження позивача у певному місці;

- роботодавцем на час відсторонення не визначено певне робоче місце позивача у певному кабінеті та не передбачено знаходження в певному кабінеті у певний час, у зв`язку з чим відсутні підстави для прийняття до уваги акту про відсутність на робочому місці ОСОБА_1 від 17.02.2022 року, акту про відмову ОСОБА_1 надавати письмові пояснення на робочому місці від 17.02.2022 року та пояснень працівників філією «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» від 02.02.2022 року, на підставі яких було видано наказ №28/ос від 17.02.2022 року, яким позивача було звільнено з займаної посади за прогул без поважних причин;

- ОСОБА_1 , будучи членом Первинної профспілкової організації ВП «Одеська дирекція», не займав посаду заступника керівника відокремленого підрозділу, а тому не міг бути звільненим без згоди профспілки, однак в матеріалах справи відсутні докази надання такої згоди профспілки.

Колегія суддів погоджується з остаточним висновком районного суду.

Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, що:

- на підставі наказу № 126/ос від 16.09.2021 року філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» ОСОБА_1 працював в виробничому структурному підрозділі «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» з 20.09.2021 року на посаді заступника начальника дирекції, загальний стаж роботи позивача на залізничному транспорті складає 22 роки (а. с. 18);

- наказом філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» від 21.01.2022 року № 10, призначено службову перевірку ВСП «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» з 24.01.2022 року по 04.02.2022 року з питань, викладених у доповідній записці в. о. начальника дирекції ВСП «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» Мачкова Р.С. Відсторонено ОСОБА_1 на час проведення перевірки від виконання посадових обов`язків із збереженням заробітної плати (а. с. 10);

- згідно з актом від 02.02.2022 року зафіксовано відсутність заступника начальника дирекції виробничого структурного підрозділу «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» Ковальова А.В. на роботі 02.02.2022 року з 08-00 г. до 12-00 г. (а. с. 46);

- згідно з актом від 17.02.2022 року зафіксовано відмову заступника начальника дирекції виробничого структурного підрозділу «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» Ковальова А.В. від надання пояснень про відсутність на роботі 02.02.2022 року (а. с. 45);

- філією «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» 17.02.2022 року виданий наказ №28/ос, згідно з яким ОСОБА_1 з цієї ж дати було звільнено з посади заступника начальника дирекції виробничому структурному підрозділі «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» за прогул без поважних причин, який стався 02.02.2022 року (а. с. 9).

Колегія суддів виходить з такого.

Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 червня 2023 року у справі № 757/55435/18-ц (провадження № 61-4050св22), зазначено, що «визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України є з`ясування поважності причин його відсутності на роботі.

Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня (схожі висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 761/30967/15-ц).

Основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника.

У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, підлягають з`ясуванню обставини, в чому конкретно полягало порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника».

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Частиною першою статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

У статті 149 КЗпП України визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Така процедура є однією з гарантій недопущення безпідставного притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. Проте, правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

При зверненні до суду ОСОБА_1 посилався на те, що звільнення його за прогул 02.02.2022 року проведено незаконно, оскільки 21.01.2022 року наказом філії він був відсторонений від виконання посадових обов`язків на період з 24.01.2022 року по 04.02.2022 року у зв`язку з проведенням призначеної відповідачем перевірки підрозділу. Зазначеним наказом було передбачено повне відсторонення, а не часткове обмеження його службових повноважень. Це було обумовлено необхідністю запобігання впливу на хід та результати перевірки, так як він обіймає посаду заступника начальника дирекції виробничого структурного підрозділу «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця», тобто входить до складу керівництва виробничим підрозділом. При цьому за викликом комісії позивач мав з`являтися до службових приміщень АТ «Укрзалізниця» та надавати пояснення чи матеріали для перевірки фактів або діянь, що стали підставою для її призначення.

Працівник стверджує, що під час проведення службової перевірки, він був готовий на вимогу та за викликом комісії з`явитися до будь-яких службових приміщень АТ «Укрзалізниця» та надати відповідні пояснення або документи. Проте такої вимоги комісії або такого виклику від членів або голови комісії 02.02.2022 року не було. Будучи відстороненим від виконання посадових обов`язків на час проведення службової перевірки, він жодним чином не ухилявся від сприяння комісії у її проведенні, наданні особистих пояснень чи наданні документів.

Тобто працівник стверджує, що його 02 лютого 2023 року звільнено з роботи за прогул без поважних причин, що є незаконним, оскільки звільнення проведене з порушенням чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи роботодавцем допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» від 21.01.2022 року № 10, призначено службову перевірку ВСП «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» з 24.01.2022 року по 04.02.2022 року з питань, викладених у доповідній записці в. о. начальника дирекції ВСП «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» Мачкова Р.С. та відсторонено ОСОБА_1 на час проведення перевірки від виконання посадових обов`язків із збереженням заробітної плати.

Даний наказ про відсторонення ОСОБА_1 від виконання посадових обов`язків позивачем не оскаржується і не є предметом дослідження на предмет відповідності законодавству у справі, рішення в якій переглядається.

Порядок організації та проведення в АТ «Укрзалізниця» службової перевірки у сферах запобігання корупції і економічним правопорушенням, інформаційної безпеки (далі - Порядок), затверджений наказом ПАТ «Укрзалізниця» № 016 від 25.01.2016 року.

Згідно з даним Порядком службова перевірка провадиться з відстороненням суб`єкта службової перевірки від виконання службових обов`язків, частковим обмеженням службових повноважень або без такого відсторонення чи обмеження (п. 5.15.). Рішення про відсторонення суб`єкта службової перевірки від виконання службових повноважень приймається посадовими особами, зазначеними у п. 4.2. цього Порядку за мотивованим зверненням голови комісії, про що видається відповідний наказ (п. 5.16).

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком районного суду, що відсторонення позивача від виконання посадових обов`язків було повним, оскільки у наказі про відсторонення позивача вказано про відсторонення від виконання службових обов`язків і не передбачено саме часткового обмеження службових повноважень.

Відповідно до Порядку видання відповідного наказу керівництвом філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» було обумовлено мотивованим зверненням голови комісії.

Виходячи з логіки, таке рішення керівництва обумовлено необхідністю запобігання впливу на хід та результати перевірки з боку позивача, який обіймає керівну посаду.

Порядком передбачено право членів комісії викликати до службових приміщень ПАТ «Укрзалізниця» суб`єктів службової перевірки, інших посадових осіб й одержувати від них усні та письмові пояснення, інші матеріали, що стосуються службової перевірки, їх копії (п.п. «е» п. 5.6) та обов`язок всіх посадових осіб сприяти проведенню службової перевірки та надавати пояснення, інформацію та матеріали тощо (п. 5.8).

Оскільки відсторонення позивача від виконання посадових обов`язків не було частковим і сутність відсторонення полягала в усуненні самої можливості позивача на час перевірки впливати в будь-який спосіб на інших працівників підприємства, приймаючи до уваги, що Порядком передбачено обов`язок сприяти проведенню комісією службового розслідування, який кореспондується з правом членів комісії викликати до службових приміщень АТ «Укрзалізниця» суб`єктів службової перевірки, інших посадових осіб й одержувати від них усні та письмові пояснення, відсутні підстави для висновку, що позивач, який на час проведення службового розслідування був повністю відсторонений від виконання посадових обов`язків, мав бути присутнім на роботі 02.02.2022 року без виклику комісії, яка проводить службове розслідування.

Тобто роботодавець, допускаючи можливість повного відсторонення працівника від виконання посадових обов`язків із збереженням заробітної плати на час проведення службового розслідування, передбачаючи право комісії викликати до службових приміщень АТ «Укрзалізниця» суб`єктів службової перевірки та обов`язок таких суб`єктів з`являтися за викликом, не визначився при цьому з обов`язком відстороненого у повному обсязі від виконання посадових обов`язків працівника бути постійно присутнім на роботі незалежно від виклику чи вимоги комісії.

Оскільки видаючи наказ про звільнення за прогул 02.02.2022 року позивача, який був повністю відсторонений від виконання посадових обов`язків на час здійснення відносно нього службової перевірки, відповідач не посилався на неявку позивача на роботу в цей день за викликом комісії, яка проводить таку службову перевірку, і не довів в суді першої та апеляційної інстанції про наявність такої вимоги, суд першої інстанції набув обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» від 17.02.2022 № 28/ ос «По особовому складу», який було видано відносно ОСОБА_1 , та поновлення його на роботі на посаді заступника начальника виробничого структурного підрозділу «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця».

Набувши висновку про поновлення позивача на роботі, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 17.02.2022 року по 06.07.2022 року у розмірі 192 257,42 грн

При цьому, визначаючи такий розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції виходив з кількості робочих днів вимушеного прогулу з часу звільнення і до часу поновлення на роботі за рішенням суду, а також із представленої роботодавцем до суду довідки про середньоденний заробіток позивача.

Доводи апеляційної скарги відповідача зведені лише до незгоди з висновком районного суду без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами та невірне застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Так, у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).

Отже, у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» - залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений: 17.10.2023 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова