Справа № 444/2866/23
Провадження № 2/444/909/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Мамедова Г.І.

з участю представника позивача Зотова Н.М.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в місті Жовква Львівської області в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Львівського національного університету природокористування (юридична адреса: 80381, місто Дубляни, вулиця В. Великого, будинок № 1 Львівського району Львівської області) до ОСОБА_1 (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

представник позивача Львівського національного університету природокористування - Зотов Н.М. звернувся в суд в інтересах позивача з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського національного університету природокористування заборгованість (за послуги з проживання гуртожитку та за послуги теплопостачання) в розмірі 28094,09 грн. (двадцять вісім тисяч дев`яносто чотири гривні 09 коп.) та судові витрати на судовий збір в розмірі 2147,20 грн. з підстав зазначених у позові.

Відповідач ОСОБА_1 подав на адресу Жовківського районного суду Львівської області 02.10.2023 року відзив на позовну заяву, заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі з підстав зазначених у відзиві. Просить у позові відмовити (а.с. 52-60).

Представник позивача у судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги та просив їх задоволити, надавши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Окрім цього, просить суд врахувати подані до відзиву, на підтвердження вказаного у ньому, письмові докази.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що вона є головою будинкового комітету і саме вона виявила, що кілька років позивач підвищує, без належних на це підстав, послуги з проживання гуртожитку та за послуги теплопостачання. З даного приводу вона зверталась до керівництва позивача для усунення даної проблеми, однак така залишилась поза увагою. Вважає, що позивач без належних на це підстав нарахував відповідачу вказану заборговансіть.

Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для вирішення справи суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч.1 ст.81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд, перевіривши порушення прав та обов`язків позивача у межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (відповідач) проживає за адресою: АДРЕСА_1 балансоутримувачем (на праві господарського відання) якого є позивач.

Відповідач заселився в АДРЕСА_2 на підставі Протоколу № 8 спільного засідання адміністрації і профкому ЛДСГІ від 27 грудня 1995 року, згідно якого було розподілено кімнати, за гром. ОСОБА_1 було закріплено кімнати 84,85,86 за адресою: АДРЕСА_3 , що видно з його копії (а.с. 65).

10.03.1999 року відповідач отримав ордер на житлову площу у гуртожитку, що видно з його копії (а.с.65).

Між відповідачем, як споживачем та позивачем виникли відносини надання послуг позивачем та прийняття відповідачем послуг щодо проживання у студентському гуртожитку, та послуг теплопостачання.

Правила та особливості користування гуртожитками, які використовуються для проживання, а також порядок надання та користування жилою площею і житловими приміщеннями, умови проживання та правила внутрішнього розпорядку у них, визначаються Положенням про студентські гуртожитки Львівського національного університету природокористування введених в дію наказом В.о. ректора від 03.04.2023 р. № 75 ЛНУП та схвалено вченою радою Львівського національного університету природокористування протокол №7 від 29.03.2023 р.

Встановлюючи тариф, в який, відповідно до змісту позовних вимог включено обидві складові платежів (плата за проживання в гуртожитку та плата за житлово- комунальні послуги), позивач надає копії контокорентної картки, де вказано розрахунок за проживання в гуртожитку, а також окремо розрахунок розміру плати за житлово-комунальні послуги, який обчислений з урахуванням вимог чинного Примірного положення про користування гуртожитками затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 2018 р. № 498 та згідно чинної редакції Постанови КМУ від 25 грудня 1996 р. № 1548 Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів).

Згідно норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зокрема відповідно до ст. 5 Переліку житлово-комунальних послуг до житлово- комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право: 1) одержувати своєчасно та належної якості житлово- комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; 9) складати та підписувати акти-претензії у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їхніх споживчих властивостей та перевищенням строків проведення аварійно-відновних робіт. Індивідуальний споживач (серед іншого) зобов`язаний: укладати договори про надання житлово- комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Тобто, у даному випадку відповідач прийняв надані послуги та зауважень не висловлював, за попередні періоди здійснював повну оплату, проте за період вказаний даним позовом, з незрозумілих причин, відповідач припинив виконання своїх обов`язків, внаслідок чого виникла заборгованість.

Враховуючи норми ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Порядок оплати житлово-комунальних послуг споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово- комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону, ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій визначає механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і поширюється на суб`єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги, суб' єктів господарювання всіх форм власності, що спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями, органи місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках).

Комунальні послуги - це послуги, які надаються водо-, тепло-, газо-, електропостачальниками та іншими організаціями власникам (наймачам) житлових приміщень за встановлену уповноваженими державними органами плату. Плата за комунальні послуги власниками квартир, наймачами, орендарями сплачується відповідно до затверджених цін, тарифів та показників засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Встановлюючи тариф, в який, відповідно до змісту позовних вимог, включено обидві складові платежів (плата за проживання в гуртожитку та плата за житлово- комунальні послуги), ведеться розрахунок плати за проживання в гуртожитку, а також окремо розрахунок розміру плати за житлово-комунальні послуги, який обчислений з урахуванням вимог та норм чинного законодавства.

Підпунктом 1 п. 3 Примірного положення про користування гуртожитками, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 2018 р. №498, передбачається можливість надання житлової площі в гуртожитку у вигляді окремого житлового приміщення для відособленого користування однієї особи чи сім' ї. Особливості користування гуртожитками, які використовуються для проживання здобувачів освіти у період навчання, перенавчання, підвищення кваліфікації у закладах освіти, визначаються МОН.

Відповідно пп. 5 п. 2 розділу II Положення про особливості користування гуртожитками закладів фахової передвищої та вищої освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України №1452 від 21.11.2019, «за умови повного забезпечення здобувачів вищої освіти певного закладу освіти жилою площею у гуртожитку можуть проживати працівники закладу освіти та інші громадяни».

1 липня 2017 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 №394 якою, зокрема, внесено зміни у додаток до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.1996 №1548 «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)», та з переліку повноважень Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій виключено повноваження щодо регулювання (встановлення) граничного розміру плати за проживання в гуртожитках (крім студентських гуртожитків) громадян України, осіб без громадянства та іноземців, які займають приміщення, що знаходяться у спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних відносинах.

Відповідно до чинного Примірного положення про користування гуртожитками затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 2018 р. № 498, Жила площа в гуртожитках надається: у вигляді окремого жилого приміщення для відособленого користування однієї особи чи сім`ї; у вигляді ліжко-місця для проживання одиноких осіб, які не перебувають між собою в сімейних відносинах. Адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування приймає рішення про надання особі жилої площі в гуртожитку. У рішенні зазначаються прізвище, ім`я, по батькові особи, якій надається жила площа в гуртожитку, склад сім`ї та адреса гуртожитку, в якому надається жила площа.

Користування жилою площею здійснюється: у гуртожитках державної та комунальної форми власності - виключно за договором, найму жилого приміщення, укладеним на підставі ордера; у гуртожитках, що були включені до статутних капіталів господарських товариств, створених у процесі приватизації та корпоратизації, - за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі ордера, або на підставі договору оренди житла.

Для укладення договору найму (оренди) з адміністрацією підприємства, установи, організації, органом місцевого самоврядування особа та всі члени її сім`ї, що вселяються на надану жилу площу в гуртожитку, пред`являють документи, що посвідчують особу (для осіб, які не досягли 14 років, - свідоцтва про народження). Облік осіб, які проживають в гуртожитках на умовах найму (оренди), ведеться підприємствами, установами, організаціями, в оперативному управлінні яких перебувають гуртожитки державної та комунальної власності, юридичними особами незалежно від організаційно-правової форми, до статутних капіталів яких включені гуртожитки, органом місцевого самоврядування (далі - організація, що здійснює управління гуртожитком).

Відповідно до чинного Примірного положення про користування гуртожитками затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 2018 р. № 498, Наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку, зобов`язані (п. 11): своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку у строки, встановлені договором або законом; підтримувати чистоту і порядок у жилих та допоміжних приміщеннях; дотримуватися вимог пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; використовувати жилу площу в гуртожитку за призначенням, забезпечувати збереження технічного обладнання в гуртожитку; забезпечувати за власний рахунок проведення ремонту жилого приміщення у гуртожитку (наймач - згідно з договором найму (оренди); не перешкоджати іншим особам у правомірному користуванні допоміжними приміщеннями в гуртожитку; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання гуртожитку, порушують умови проживання інших осіб; у разі виселення з гуртожитку та/або набуття у власність жилого приміщення передати організації, яка здійснює управління гуртожитком, усе майно, що було надано їм у користування згідно з договором найму (оренди).

П. 15 Примірного положення про користування гуртожитками затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 2018 р. № 498 Особи, які проживають у гуртожитку на умовах договору найму (оренди), вносять плату за таке проживання відповідно до умов договору. Плата за проживання у гуртожитку включає: витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами); інші витрати, необхідні для забезпечення створення належних умов для проживання (утримання майна гуртожитку, зазначеного в абзаці першому пункту 14 цього Положення) та організації побуту (заміна, прання, дезінфекція постільних речей тощо у разі їх видачі). П. 17. Виселення з гуртожитків осіб, які проживають на умовах найму (оренди), здійснюється відповідно до статті 132 Житлового кодексу Української РСР. П 18. Спори, що виникають під час користування жилими приміщеннями в гуртожитку, розв`язуються у судовому порядку.

Отже, мешканці гуртожитків (як для проживання окремих осіб, так і для проживання сімей) оплачують вартість комунальних послуг, послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а також інші послуги (якщо вони надаються за згодом мешканців гуртожитку та оплачуються на договірних засадах). Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, підпорядкуванні яких є вищі навчальні заклади, можуть встановлювати граничні розміри плати за проживання у студентських гуртожитках. Конкретний розмір плати за проживання в гуртожитку встановлюється керівником вищого навчального закладу і розраховується відповідно до Порядку надання інших платних послуг державними та комунальними навчальними закладами, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України, Міністерства економіки України Міністерства фінансів України від 23.07.2010 N 736/902/758, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.11.2010 за N 1196/18491, виходячи з нормативів житлової площі на кожного мешканця, встановленого згідно з проектної документацією при будівництві гуртожитку, та розрахункового коефіцієнту загальної площі, що припадає на кожного мешканця гуртожитку.

Судом встановлено, що відповідач не звертався до позивача із скаргами ні щодо тарифів, ні щодо розмірів плати за проживання і гуртожитках чи за послуги теплопостачання. Доказів на спросування вказаного, не надав.

З позовної заяви встановлено, та позивачем не спростовано, що у нього наявні пільги на сплату послуг за користування житлом у гуртожитку. Крім того відповідач частково вносив певний період сплату на проживання у гуртожитку, проте не в повному обсязі.

Також встановлено, що відповідач не звертався до позивача із клопотанням про реструктуризацію, зменшення плати або в інший спосіб досудового врегулювання даного спору. Крім того, із заявами щодо неналежного надання послуг до позивача не звертався.

Щодо наявності заборгованості перед позивачем, відповідача позивачем було неодноразово повідомлено, що підтверджується доказами, які долучені до позовної заяви (а.с. 12-14).

Судом встановлено, що відповідач користується комунальними та іншими послугами, які надає позивач, але не виконує зобов`язання по сплаті цих послуг. Позивач надавав відповідачу житлово-комунальні послуги на підставі Договору №9 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в гуртожитку №5 Львівського національного аграрного університету від 11. 12. 2009 року та фактично продовжує їх надавати та відповідач споживає відповідні послуги, однак, не виконує взяті на себе зобов`язання по сплаті цих послуг.

З урахуванням наведеного відповідач- ОСОБА_1 має заборгованість перед позивачем за надані послуги в розмірі:

- за послуги з проживання у студентському гуртожитку - 1615,82 грн.;

- за послуги теплопостачання - 26478,27 грн.,

що в сукупності становить 28094,09 грн.

Позивач неодноразово належним чином повідомляв ОСОБА_1 про існуючу заборгованість за послуги з проживання у студентському гуртожитку та за послуги теплопостачанняЄ, що підтверджується копіями вимог-попереджень в матеріалах справи, однак відповідач ОСОБА_1 зазначену вище заборгованість не погасив.

Праву мешканця гуртожитку на користування житловим приміщенням гуртожитку кореспондує його обов`язок вносити плату за проживання у гуртожитку, що відповідно до п.15 Примірного положення про гуртожитки включає в себе витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами тощо).

Нормами Закону України "Про житлово-комунальні послуги встановлено, що споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідно якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору не надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений нормами Закону України "Про житлово-комунальні послуги" обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08.03.2023 по справі № 753/20733/19 про захист прав споживача та зобов`язання вчинити дії, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного суду і в попередні роки.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Крім того, за загальним правилом, передбаченим ст. 599 ЦК, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 ЦК України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб"єкти права власності рівні перед законом.

Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача в його користь судових витрат, то суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, а тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача в користь позивача.

Керуючись ст. ст. 23, 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий Жовківським РВ МВС України у Львівській області 16.09.1997 року, РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Львівського національного університету природокористування (юридична адреса: 80381, Львівська область, Львівський район, місто Дубляни, вул. Володимира Великого, будинок № 1, ) заборгованість (за послуги з проживання гуртожитку та за послуги теплопостачання) в розмірі 28094,09 грн. (двадцять вісім тисяч дев`яносто чотири гривні 09 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий Жовківським РВ МВС України у Львівській області 16.09.1997 року, РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Львівського національного університету природокористування (юридична адреса: 80381, Львівська область, Львівський район, місто Дубляни, вул. Володимира Великого, будинок № 1, ) судові витрати на судовий збір в розмірі 2147,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 13 жовтня 2023 року.

Суддя: Зеліско Р. Й.