Справа № 274/4406/23 Провадження № 2/0274/1234/23
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
19.10.23 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд),
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовомОСОБА_1
доБердичівської державної нотаріальної контори
проскасування обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна,
ОСОБА_1 звернулась з позовом, у якому просить скасувати обтяження у вигляді заборони на відчуження житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 02.12.2020 р. за № 39493701 Бердичівською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення, серія та номер: б/н, видавник: Житомирське відд. № 2 Полісся.
Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 є власником 22/100 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , які вона набула у власність на підставі договору купівлі-продажу від 16.03.2023 р. Після придбання часток будинку їй стало відомо, що на цей будинок накладено оскаржувану заборону, що перешкоджає вільно реалізовувати правомочності власника майна.
Бердичівська державна нотаріальна контора своєї позиції щодо позову у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомила.
Судом з`ясовано, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 16.03.2023 р., укладеного з ОСОБА_2 , набула у власність 22/100 часток у праві власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією цього договору, витягом від 16.03.2023 р. з Державного реєстру речових прав та інформацією від 08.05.023 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а. с. 13 14, 15, 17 18).
У Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис № 39493701 про обтяження житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема: дата, час державної реєстрації: 21.03.2006 р. 14:16:12, державний реєстратор: Єрьомінська-Бойкова І.В., Бердичівська державна нотаріальна контора, документи, подані для державної реєстрації: повідомлення, серія та номер: б/н, видавник: Житомирське відд. № 2 Полісся, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 55473562 від 02.12.2020 р., Єрьомінська-Бойкова І.В., Бердичівська державна нотаріальна контора, вид обтяження: заборона на нерухоме майно, відомості про суб`єктів обтяження: особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_3 , відомості про реєстрацію до 01.01.2013 р.: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 2993265, 21.03.2006 р. 14:16:12, реєстратор: Новоград-Волинська державна нотаріальна контора (а. с. 18).
Таким чином ОСОБА_1 , будучи власником 22/100 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , обмежена у реалізації своїх прав власника майна.
З акту від 11.05.1998 р. продажу житлової будівлі з прилюдних торгів вбачається, що 22/100 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , належні ОСОБА_3 , були продані ОСОБА_4 (а. с. 26).
ОСОБА_4 подарувала належні їй 22/100 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , що підтверджується договором дарування від 16.02.1999 р. (а. с. 27).
Як вказувалось вище, ОСОБА_2 продав 22/100 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 16.03.2023 р.
За таких обставин на даний час у наявності оскаржуваного обтяження немає потреби, так як воно накладалось на майно (22/100 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ), належне ОСОБА_3 , з метою забезпечення виконання нею певних зобов`язань перед Житомирським відд. № 2 Полісся, однак з 11.05.1998 р. ОСОБА_3 вже не є власником цього майна.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються нормами Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Згідно з пунктом 1, абзацом першим пункту 5 частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень":
державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;
обтяження заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину.
Абзацом першим частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону.
Пунктом 1 частини сьомої статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що у разі задоволення скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав або підтвердження факту використання ідентифікаторів доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав іншими особами Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають рішення про: визнання прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора (про державну реєстрацію прав, про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав), анулювання рішення територіального органу Міністерства юстиції України.
Тобто відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, підлягають скасуванню та/або вилученню виключно у разі у разі задоволення скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав або підтвердження факту використання ідентифікаторів доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав іншими особами та прийняття Міністерством юстиції України, його територіальними органами рішення про: визнання прийнятим з порушенням Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та анулювання рішення державного реєстратора (про державну реєстрацію прав), анулювання рішення територіального органу Міністерства юстиції України.
Таким чином позовна вимога ОСОБА_1 про скасування обтяження у вигляді заборони на відчуження житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого, суперечить наведеній вище нормі абзацу першого частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а тому обраний ОСОБА_1 спосіб захисту є неналежним, що є підставою для відмови у задоволенні позову.
Частиною першою статті 5 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили.
Тобто належним способом захисту права ОСОБА_1 є вимога про припинення обтяження майна житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 не позбавлена права звернутись з відповідним позовом, при цьому, як випливає з актуальної на даний час практики Верховного Суду, відповідачем за таким позовом має бути особа, в інтересах якої накладено обтяження (Житомирське відд. № 2 Полісся), або її правонаступник, і лише у разі ліквідації такої особи державний реєстратор.
Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_5 .
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України,
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут