Провадження № 2-з/727/51/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Калмикової Ю. О.,

за участю секретаря Макогон А. А.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпербуд» про забезпечення позову,

УСТАНОВИВ:

17 жовтня 2023 року до Шевченківського районного суду м. Чернівці надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпербуд» про забезпечення позову.

З матеріалів справи судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Гіпербуд» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу. Позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення (торгового приміщення) № НОМЕР_1 , загальною площею 38,5 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , від 23.03.2023 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким Олегом Олександровичем та зареєстрований в реєстрі за № 319.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову посилається на те, що в ТОВ «Гіпербуд» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення (торгового приміщення). Предметом оспорюваного договору є нежитлове приміщення № 161 за адресою: АДРЕСА_1 . Позов мотивований тим, що замовником будівництва об`єкта, який відчужений за договором, є позивач.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно нежитлове приміщення зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 . Зазначене означає, що відповідач може вільно розпоряджатись нежитловим приміщенням, в тому числі відчужувати, здійснювати поділ, змінювати нумерацію приміщення тощо.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Вважає, що існує необхідність у забезпеченні позову, оскільки (враховуючи строки розгляду цивільних справ) у разі задоволення позову виконання рішення суду та ефективний захист прав позивача будуть неможливі в зв`язку з тим, що нежитлове приміщення, яке є предметом оспорюваного договору, може бути відчужене відповідачем, поділене, відповідач може змінити його номер.

Вважає, що позов слід забезпечити накладенням арешту на нежитлове приміщення та забороною державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нього.

На підставі викладеного просив суд забезпечити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпербуд» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання укладеною додаткової угоди про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення (торгового приміщення):

-накладенням арешту на нежитлове приміщення № 161, загальною площею 38,50 м кв. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Розглянувши клопотання про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, відповідно до частини першої статті 157 ЦПК України ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Стаття 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює вимоги до виконавчого документа. Серед іншого у виконавчому документі зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб-платників податків) (пункти 3, 4 частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»).

Таким чином, зазначені відомості відсутні в заяві про забезпечення позову, суд же відповідно до ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і не підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, з заяви про забезпечення позову та доказів вбачається, що заявником не зазначено: не визначено сторін виконавчого провадження стягувача та боржника, повне найменування стягувача та боржника, їх місцезнаходження або адреса місця проживання чи перебування, дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб-платників податків).

Відповідно ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин, суд вважає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпербуд» про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст.ст. 149-150, 153, 157, 258-260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпербуд» про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю. О. Калмикова