Справа № 953/3382/23
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2023 року Київський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого судді Колесник С.А.,
за участю секретаря судового засідання Півоваровій Д.В.,
представника позивача адвоката Авілової О.М.,
представника відповідача - Романенко Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу № 953/3382/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням,-
05.05.2023 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Харківської міської ради, у якому просить визнати за позивачем право користування квартирою АДРЕСА_1 , загальною площею 64,6 кв.м, житловою площею 43,4 кв.м.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ст..ст. 1216, 1217, 1218, 1296 - 1299 ЦК України, ст..ст. 61, 63, 64, 103, 106 ЖК України, та те, він є сином ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьки ОСОБА_2 мати - ОСОБА_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та батько - ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ). ОСОБА_4 за життя отримав право на користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_2 , на підставі ордера № 1082, виданого 16.05.1977. Позивач, будучи дитиною проживав разом однією сім`єю з бабою, дідом, батьком та безпосередньо займався похованням батька - ОСОБА_2 15.09.2021 він звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті батька - ОСОБА_2 .
Згідно даних реєстру речових прав на нерухоме майно, інформація про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на зазначену вище квартиру відсутня, що позбавляє можливості Позивача отримати у спадщину право власності на спадкове майно, проте не позбавляє його права на отримання у спадщину права користування квартирою.
Позивач ОСОБА_1 проживав в квартирі разом з батьком та продовжує там проживати, сплачує комунальні послуги, уклав декларацію з сімейним лікарем за місцем свого проживання, здійснює поточний ремонт в квартирі.
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №299224732 від 11.02.2022, квартира перебуває в комунальній власності з 27.03.2017 Територіальної громади м.Харкова в особі Харківської міської ради.
Позивач вказує, що з 2010 року по теперішній час проживав в квартирі АДРЕСА_1 . Таким чином, оскільки основний наймач квартири ОСОБА_2 за життя звернувся до нотаріальної контори дляя оформлення спадщини, проте помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , він є єдиним спадкоємцем та єдиним наймачем квартири.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2023 справу передано для розгляду судді Колесник С.А.
Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова від 08.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито позовне провадження в цивільній справі, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 04.07.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.
14.08.2023 від представника відповідача Харківської міської ради до суду надійшли пояснення у справі (а.с.81-86), у яких представник відповідача просив: долучити пояснення до матеріалів справи; позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення; судові витрати залишити за позивачем. При цьому, представник відповідача посилався на те, що доводи позивача про проживання в квартирі АДРЕСА_1 документально не підтверджені. Позивачем не надано доказів того, що ОСОБА_4 , який був ймовірним наймачем спірної квартири вселив до спірної квартири позивача. Докази того, що батько позивача ОСОБА_2 , який був зареєстрований в АДРЕСА_2 , та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті ОСОБА_4 був визнаний наймачем спірної квартири відсутні.
З огляду на наведене, ОСОБА_1 не має правових підстав на визнання за ним права користування квартирою АДРЕСА_1 , оскільки ним не було надано до матеріалів справи належних та допустимих доказів вселення до наймача, постійного проживання з ним та отримання статусу наймача цієї квартири.
Крім того посилався на те, що матеріали справи не містять доказів того, що позивач перебуває на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, а тому задоволення позовних вимог порушуватиме права та інтереси Харківської міської ради в частині здійснення повноважень контролю за використанням і схоронністю житлового фонду у м.Харкові та права осіб, які перебувають на обліку та потребують поліпшення житлових умов. Позивачем не надано доказів звернення до уповноваженого органу щодо визнання його наймачем після смерті попереднього наймача, а тому звернення до суду є передчасним.
27.09.2023 представником позивача адвокатом Авіловою О.М. подано до суду додаткові пояснення, у яких представник позивача зазначила, що доводи представника відповідача про те, що ОСОБА_2 не набув статусу наймача спірної квартири спростовуються місцем його реєстрації та фактичним проживанням в квартирі, виконання всіх обов`язків наймача щодо сплати комунальних платежів.
У судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у позові, просила його задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на підстави, викладені у поясненнях у справі.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.
Суд, вислухавши доводи представників сторін, допитавши свідка ОСОБА_5 , дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлені наступні фактичні обставини.
16.05.1977 ОСОБА_4 виконавчим комітетом Київської ради депутатів трудящих ся 16.05.1977 року був виданий Ордер №1082 на право зайняття 3 кімнатної квартири АДРЕСА_1 на сім`ю з 4-х осіб, склад сім`ї ОСОБА_3 дружина, ОСОБА_6 донька та ОСОБА_2 син (а.с.18).
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_1 (а.с.16).
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_2 (а.с.17).
ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_3 (а.с.14).
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_4 (а.с.15).
В судовому засіданні встановлено та не заперечувалося позивачем та його представником те, що позивач ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 не зареєстрований.
Згідно Актів про проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 від 03.10.2021, ОСОБА_1 постійно проживав разом з родичами однією сім`єю з 2010 по 2022 рік (а.с.27,28).
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 підтвердила, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.02.2022 року за № 299224732, власником об`єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , є територіальна громада м. Харкова в особі Харківської міської ради (а.с. 5).
За положеннями ч.ч.1,2 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.
Згідно з ч.1 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.
Відповідно до ч.2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Крім того, відповідно до ст. 65 ЖК України, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.
Питання про те, хто належить до членів сім`ї власника (наймача) жилого приміщення, регулюється частиною другою статті 64 ЖК УРСР. До категорії членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Таким чином, визначаючи коло членів сім`ї наймача, вказана норма житлового законодавства України поділяє їх на дві групи: одні з них «належать» до членів сім`ї наймача, інші - «можуть бути визнані» такими.
Згідно з пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року № 2, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, слід з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.
Отже, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини 1, 2 статті 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (стаття 65 ЖК УРСР). Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, слід з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.
За змістом статті 103 ЖК України договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки зі згоди наймача, членів його сім`ї та наймодавця. Але досягнута домовленість між наймачем, членами його сім`ї та наймодавцем з приводу зміни договору найму житлового приміщення сама по собі правових наслідків не має, доки вона не знайде свого офіційного закріплення у рішенні відповідного органу, до компетенції якого належить вирішення таких питань. Та тільки після рішення відповідного органу зміни до договору найму житлового приміщення набирають юридичної сили.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 106 ЖК України повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму житлового приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.
За змістом вказаної норми закону будь-який член сім`ї наймача, що має повну цивільну дієздатність, має право вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення. Виходячи з принципу рівності прав та обов`язків наймача та членів його сім`ї (ст. 64 ЖК), члени сім`ї заміщують наймача в договірних правовідносинах найму. Тому право вимагати зміни договору в цих випадках має будь-хто з членів сім`ї наймача, які залишились проживати у приміщенні. Судовому розгляду, зокрема, підлягають спори у випадку, якщо наймодавець або орган, який вирішує питання щодо внесення змін в договір найму, не визнає в якості члена сім`ї наймача особу, яка поставила питання про визнання її наймачем за договором, а також у випадку відмови інших членів сім`ї у згоді на зміну договору.
Суду не надано доказів того, що ОСОБА_4 , який був ймовірним наймачем спірної квартири, вселив до спірної квартири позивача. Крім того, доказів того, що батько позивача ОСОБА_2 , який був зареєстрований в АДРЕСА_2 , та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті ОСОБА_4 був визнаний наймачем спірної квартири, також суду позивачем не надано.
Приймаючи до уваги викладене вище, враховуючи, що позивач не звертався до відповідача щодо визнання його наймачем після смерті попереднього наймача, не отримував відмову відповідача з цього питання, то відсутні підстави, передбачені ст.ст.9,64 ЖК України, для задоволення позовних вимог.
Зважаючи на те, що суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, то відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати позивача відносяться на її рахунок і стягненню з відповідача не підлягають.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 61, 64, 65, 106, 160 ЖК України, ст.ст.12,13,76,141,259,263-265 ЦПК України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 ;

Відповідач: Харківська міська рада, адреса: 61003, м. Харків, м-н. Конституції, буд. 7, ;

Повне судове рішення складено та підписано 13 жовтня 2023 року.

Суддя Колесник С.А.