ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7462/23 Справа № 226/647/23 Суддя у 1-й інстанції - Коваленко Т.О. Суддя у 2-й інстанції - Кішкіна І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів: Агєєва О.В., Корчистої О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу №226/647/23 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 03 липня 2023 року про повернення позовної заяви (суддя Коваленко Т.О.),

в с т а н о в и в:

У квітні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Димитровського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 03 липня 2023 року позов Акціонерного товариства комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості визнано неподаним та повернуто.

З вказаною ухвалою не погодився позивач АТ КБ «Приватбанк» та оскаржив її в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 03 липня 2023 року, справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду. Оскільки у встановлений законом строк позивачем усунуті недоліки позовної заяви, тому позивач вважає, що у суду першої інстанції не було правових підстав для повернення позовної заяви.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно із частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У частині 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що у квітні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Димитровського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 25 квітня 2023 року позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» залишено без руху для усунення недоліків, а саме для належного засвідчення копій наданих документів до позовної заяви (а.с. 10).

Копію вказаної ухвали від 25 квітня 2023 року направлено на електронну адресу АТ КБ «Приватбанк», зазначену ним в позовній заяві, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (а.с. 12)

Ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 03 липня 2023 року позов Акціонерного товариства комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості визнано неподаним та повернуто.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що АТ КБ «Приватбанк» у встановлений законом строк не виконав вимоги ухвали Димитровського міського суду Донецької області від 25 квітня 2023 року про залишення позову без руху.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції у зв`язку із наступним.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частинами 1 - 3 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Судом встановлено, що ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 25 квітня 2023 року позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» залишено без руху для усунення недоліків, а саме для належного засвідчення копій наданих документів до позовної заяви. Копію вказаної ухвали направлено на електронну адресу АТ КБ «Приватбанк», зазначену ним в позовній заяві.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» в обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що у встановлений законом строк позивачем усунуті недоліки позовної заяви, та надав копію поштового відправлення від 26 квітня 2023 року на адресу: 83000, Україна, Донецька обл., м. Мирноград, вул. Центральна 73, з трекінгом 721361.

За правилами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно із частиною 2 статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 2 статті 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Відсутність будь-яких заперечень з боку відповідача щодо заявлених позовних вимог, не є підставою для звільнення від доказування у відповідності до вимог статті 82 ЦПК України саме позивача.

Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За вимогами статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до частин 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Досліджуючи надані до апеляційної скарги АТ КБ «Приватбанк» докази направлення на адресу суду першої інстанції заяви про усунення недоліків, апеляційний суд вважає такі докази недостатніми, оскільки копію поштового відправлення від 26 квітня 2023 року на адресу: 83000, Україна, Донецька обл., м. Мирноград, вул. Центральна 73, з трекінгом 721361 не надає інформації щодо дійсності відправлення та отримання такого поштового відправлення судом. Крім того, апеляційний суд не має можливості пересвідчитись, що саме цим відправленням направлено заяву про усунення недоліків позовної заяви у справі №226/647/23, опису вкладення матеріали справи також не містять.

Будь-яких доказів того, що позивач АТ КБ «Приватбанк» здійснював відповідні заходи щодо направлення на адресу суду першої інстанції заяви про усунення недолік, визначених в ухвалі Димитровського міського суду Донецької області від 25 квітня 2023 року, позивач ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду не надав.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, апеляційний суд не вбачає підстав задоволення апеляційної скарги АТ КБ «Приватбанк».

При цьому, повернення позовної заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не перешкоджає особі повторно звернутися із такою позовною заявою до суду, у тому порядку, який встановлений законом, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, не ґрунтуються на нормах права, та не дають підстав для висновку про порушення процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 03 липня 2023 року про повернення позовної заяви залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 жовтня 2023 року.

Судді І.В. Кішкіна

О.В. Агєєв

О.І. Корчиста