КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Борисової О.В., Рейнарт І. М.

при секретарі Усковій Я. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро Вячеславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05 вересня 2022 року в складі судді Притули Н.Г.,

встановив:

12.10.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал») про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2022 року позовні вимоги задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т. В. 24 лютого 2021 року та зареєстрований в реєстрі за №2321.

Стягнуто з ТОВ "Вердикт Капітал" на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 362 грн.

12.07.2022 представник ОСОБА_1 - адвокат Маляр С. А. звернувся до суду з заявою про розподіл судових витрат та ухвалення додаткового рішення.

Просив визнати підстави пропуску процесуального строку на подачу доказів понесення витрат на правничу допомогу поважними та поновити позивачу строк на подачу доказів понесення витрат на правничу допомогу. Ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати (витрати на професійну правничу допомогу), понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції у розмірі 28 500 грн, а також суму судового збору та видати наручно виконавчий лист.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 вересня 2022 року заяву про ухвалення додаткового рішення відхилено.

16.05.2023 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05 вересня 2022 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким заяву представника позивача адвоката Маляра С. А. про розподіл судових витрат та ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відмову у прийнятті додаткового рішення з підстав несплати позивачем витрат на правничу допомогу.

Зазначив, що суду першої інстанції було надано акт про надання правничої допомоги, який укладено на підставі договору, яким сторони визначили кількість часу, яку витратив адвокат на надання правничої допомоги, вартість однієї години та загальну вартість наданої правничої допомоги. В акті зазначено, що клієнт зобов`язаний оплатити надану йому правничу допомогу. Таким чином, витрати на правничу допомогу є фактично понесеними.

При оцінці доказів понесення витрат на правничу допомогу судом першої інстанції допущено надмірний формалізм, що призвело до ухвалення помилкового рішення.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що адвокат не надав суду додаткову угоду, якою встановлено розмір його гонорару. На момент звернення до суду з цією заявою надані послуги не сплачені.

Надаючи оцінку наведеному в акті про надання правничої допомоги до договору №26078/21 від 11.07.2022, де викладено об`єм виконаних адвокатом робіт та витрачений ним на це час, суд першої інстанції зазначив, що витрата 2 годин на зустріч з клієнтом, 4 годин на досудову підготовку, 10 годин на складання і подачу позовної заяви, 3 годин на складання і подачу заяви про забезпечення позову є надмірним для фахівця в галузі права, а розумний і реальний час, який був би витрачений на зустріч, підготовку та подачу таких документів з врахуванням складності справи, не повинен перевищувати загалом 7 год., що складає 10 500 грн, докази сплати яких відсутні.

Однак колегія суддів вважає цей висновок помилковим та таким, що зроблений з неправильним застосуванням та порушенням норм процесуального права.

Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

За правилом статті 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до матеріалів справи представником позивача був адвокат Маляр С. А., який діяв на підставі договору про надання правової допомоги від 26 липня 2021 року.

У позовній заяві позивач зазначав попередній розмір витрат на професійну правничу допомогу, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи - 42 000 грн, а також те, що відповідні докази будуть подані протягом 5-ти днів після винесення судового рішення.

12.07.2022 на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції заявник подав: договір про надання правової допомоги №2607/21 від 26.07.2021, укладений між адвокатом Маляр С. А. та ОСОБА_1; акт від 11 липня 2022 року про надання правничої допомоги до договору №2607/21 від 26.07.2021 з описом робіт: зустріч з клієнтом з метою з`ясування обставин справи - 2 год., вартість за 1 год. - 1 500 грн; досудова підготовка (правовий аналіз наданих клієнтом документів, пошук та аналіз законодавства, актуальної судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах, подача адвокатського запиту - 4 год., вартість за 1 год. - 1500 грн, складання і подача позовної заяви - 10 год., вартість за 1 год. 1 500 грн, складання і подача заяви про забезпечення позову - 3 год., вартість за 1 год. 1 500 грн, загальний розмір витрат на правничу допомогу у справі - 28 500 грн.

Просив поновити строк для подання доказів понесених судових витрат у зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався без виклику сторін, копія судового рішення надійшла на електронну адресу позивача лише 11 липня 2022 року. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2022 року станом на дату подання цієї заяви не оприлюднено ні в Єдиному державному реєстрі судових рішень, ні в інших правових базах.

28.07.2022 ТОВ "Вердикт Капітал" надіслав суду заперечення на заяву про розподіл судових витрат, в яких просив відмовити у задоволенні клопотання про поновлення строку на долучення доказів та винесення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу. Посилався на неспівмірність заявленої суми та відсутність доказів понесення вказаних судових витрат, а також пропуск строку на їх подання без поважних причин.

У постанові Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 534/14/20 (провадження № 61-6638св22) зроблено висновки про те, що ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Верховний Суд, аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану стороні під час розгляду справи у суді першої інстанції, врахував, що адвокат є кваліфікованим юристом з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом своїй клієнтці такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною.

Застосовуючи наведений правовий висновок щодо реальності (дійсності та необхідності) витрат на правничу допомогу, а також заперечення відповідача щодо їх неспівпірності, колегія суддів дійшла висновку, що компенсації підлягають 5 000 грн за підготовку та подачу позовної заяви та заяви про забезпечення позову, оскільки всі інші дії адвоката фактично охоплюються змістом вищенаведених послуг, а також виходячи з вимог розумності, справедливості та пропорційності.

Разом з тим, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що відсутність доказів фактично понесених витрат є підставою для відмови в їх розподілі.

Судом не враховано, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Згідно зі статтею 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Згідно із частинами восьмою, дванадцятою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Відповідно до змісту позовної заяви, представник позивача заявив про стягнення судових витрат та про те, що докази будуть надані відповідно до вимог ЦПК України.

З огляду на те, що такі докази подані після спливу трьох місяців після ухвалення судового рішення, однак, враховуючи, що справа розглядалася у порядку письмового провадження, позивачу не було відомо про день ухвалення рішення, матеріали справи не містять доказів направлення йому судового рішення, це є підставою для поновлення строку на подання доказів витрат на правничу допомогу.

Суд першої інстанції помилково не взяв до уваги опис обсягу наданих послуг і виконаних робіт, наведений в акті про надання правничої допомоги, що свідчить про прояв судом надмірного формалізму при застосуванні частини третьої статті 137 ЦПК України для цілей вирішення питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.

Не врахувавши зазначені вище висновки, не застосувавши при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу наведені норми матеріального права, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що відсутність інформації про розмір гонорару, що міститься в додатку №1 до договору, може слугувати достатньою підставою для відмови у відшкодуванні витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Зазначення в акті приймання-передачі наданих послуг інформації про понесені адвокатом витрати часу по кожному з видів робіт (наданих послуг) за умови погодження між сторонами фіксованого розміру гонорару, не може слугувати підставою для висновку про порушення заявником вимог ст. 137 ЦПК України.

На підтвердження домовленості сторін про те, що розмір гонорару адвоката за надання правової (правничої ) допомоги відповідно до договору визначається шляхом встановлення погодинної оплати : 1 година роботи адвоката оплачується замовником у розмірі 1 500 грн, ОСОБА_1 подано додаткову угоду до договору №2607/21 від 26.07.2021 від 11.10.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції при відмові в ухваленні додаткового рішення не відповідають обставинам справи та наданим доказам, судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення заяви про розподіл судових витрат.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05 вересня 2022 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, в розмірі 5 000 грн.

В решті вимог заяви відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 20.10.2023.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: О. В. Борисова

І. М. Рейнарт