Справа № 450/4040/23 Провадження № 2/450/1481/23
УХВАЛА

про забезпечення позову

06 жовтня 2023 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мельничук І. І.

при секретарі Дикій О. Ю.

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у майні, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

в провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у майні, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, в якій позивач просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , як на частку у майні, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

22.08.2023 року провадження у справі відкрито.

Позивач звернувся до суду з заявою, в якій просить суд вжити заходів забезпечення позову у справі шляхом: заборонити приватному нотаріусу Львівського районного нотаріального округу Львівської області Роману Олефіру видавати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; заборонити відповідачу ОСОБА_2 відчуження житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , перебували у шлюбі з 09 травня 1972 року. 08 червня 2007 року цей шлюб був розірваний, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 113. У період перебування у шлюбі, у 1986 році, на підставі Рішення виконавчого комітету Пустомитівської селищної ради № 315 від 14.08.1998 року подружжям був збудований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 169, 9 кв. м., що підтверджується довідкою виконкому Пустомитівської міськради. На час, коли позивач з дружиною збудували вказаний будинок у 1986 році законодавство не передбачало обов?язкової державної реєстрації прав на об?єкти нерухомого майна. Відтак, право спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок АДРЕСА_1 , виникло в позивача з ОСОБА_3 на час спорудження спірного будинку в 1986 році. Після розірвання шлюбу позивач з ОСОБА_3 вирішили залишити спірний будинок у спільній сумісній власності оскільки у ньому проживали разом з дітьми та онуками. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 - колишня дружина позивача померла. На випадок своєї смерті вона залишила заповіт від 11.02.2022 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Олефіром Р. В., у якому усе своє майно, що буде належати спадкодавцю на день смерті, заповідала онукові ОСОБА_2 , який прийняв спадщину за заповітом та є належним відповідачем у цьому позові як правонаступник ОСОБА_3 , що померла. Після смерті ОСОБА_3 , перебираючи в спірному будинку її документи, позивач знайшов Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.05. 2019 року, у якому зазначено, що їх спільний будинок АДРЕСА_1 , 28.12.2018 року весь було зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_3 . Таким чином, спадкове майно після смерті колишньої дружини позивача включає в себе спільний будинок АДРЕСА_1 - повністю, разом з часткою, яка належить позивачу на праві спільної сумісної власності подружжя. Відповідач не визнає права власності позивача на вищевказане нерухоме майно. Оскільки спадкове майно після видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на це майно, може бути в подальшому відчужено спадкоємцем покійної, а предметом позову є визнання за позивачем права власності на об`єкт нерухомості, який є часткою спадкового майна, виникає загроза неможливості виконати рішення суду у даній справі. Якщо після отримання свідоцтва про право на спадщину, спірний будинок буде відчужений відповідачем, - повернення позивачу його частини будинку буде значно утруднене. Новий власник (який вже понесе витрати на придбання та реєстрацію майна) буде вважатись добросовісним набувачем, відтак, повернення спірного майна з його власності буде вимагати подання позивачем нового судового позову (віндикаційного позову). Будь яка з перелічених подій зробить неможливим виконання рішення суду у цій справі та усунення наслідків порушення прав позивача. Невжиття судом заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження може принести більш негативні наслідки для позивача ніж негативні наслідки іншим особам від вжиття цих заходів. Таким чином, існує реальна загроза істотного ускладнення виконання можливого рішення суду у разі доведеності позовної заяви, оскільки у позові ставить питання про право власності позивача на 1/4 вищевказаного нерухомого майна. У разі видачі свідоцтва про право на спадщину в подальшому частка позивача може бути реалізована спадкоємцем. Застосування зустрічного забезпечення позивач вважає недоцільним, оскільки відповідачу не можуть бути спричинені збитки забезпеченням позову. На підставі наведеного, просить заяву задоволити.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України сторони у судове засідання не викликалися.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши вимоги позивача, суд приходить до висновку, що такі підлягають до часткового задоволення з таких підстав.

Щодо вимог заяви в частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони приватному нотаріусу Львівського районного нотаріального округу Львівської області Роману Олефіру видавати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд зазначає наступне.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що слід застосовувати і при розгляді заяви про забезпечення позову.

Згідно зі статтями 151 та 152 ЦПК України, у заяві по забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид такого забезпечення, з обґрунтування його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Вид забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пленум ВСУ України у п. 4 Постанови «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року з метою правильного застосування норм закону роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у майні, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, в якій позивач просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , як на частку у майні, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Олефіра Р. В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті баби ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Цією заявою ОСОБА_2 повідомив, що приймає спадщину за заповітом після смерті баби ОСОБА_3 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 167667240 від 23.05.2019 року вбачається, що житловий будинок загальною площею 169, 9 кв. м., житловою площею 59, 7 кв. м. в АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

Предметом позову у даній справі є визнання за позивачем права власності на частини житлового будинку в АДРЕСА_1 як на частку у майні, що є об`єктом спільної сумісної власносі подружжя.

Проаналізувавши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки спір в судовому порядку не вирішено по суті, позивачем обґрунтовано наведено припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у справі та, як вбачається з матеріалів справи, призвести до порушення прав та законних інтересів позивача, враховуючи те, що вид забезпечення позову запропонований позивачем у заяві про забезпечення позову суд вважає співмірним із заявленими позивачем позовними вимогами, суд прийшов до висновку, що вказане клопотання слід задоволити частково та вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони приватному нотаріусу Львівського районного нотаріального округу Львівської області Роману Олефіру видавати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Щодо вимог заяви в частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу ОСОБА_2 відчуження житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Судом встановлено, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 167667240 від 23.05.2019 року вбачається, що житловий будинок загальною площею 169, 9 кв. м., житловою площею 59, 7 кв. м. в АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

Оскільки ОСОБА_2 не отримав свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок та відповідно не набув права власності на житловий будинок загальною площею 169, 9 кв. м., житловою площею 59, 7 кв. м. в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом, та у встановленому законом порядку не зареєстрував свого права, вимога щодо заборони відчуження вказаного об`єкта нерухомого майна є передчасною, у зв`язку з чим у задоволенні такої слід відмовити.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляд судом заяви про забезпечення позову, у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 151, 152, 153, ч. 2 ст. 247, ст.ст. 259, 260 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у майні, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя задоволити частково.

Вжити заходи забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у майні, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя шляхом:

заборони приватному нотаріусу Львівського районного нотаріального округу Львівської області Роману Олефіру видавати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні іншої частини вимог заяви - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки з дати її постановлення.

Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

СуддяІ. І. Мельничук