Справа № 677/474/23
Провадження № 2/677/380/23
У Х В А Л А

19 жовтня 2023 року м. Красилів

Суддя Красилівського районного суду Хмельницької області Гладій Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в загального позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в:

В проваджені суду перебуває вищевказана справа.

Ознайомившись із матеріалами справи, суд доходить висновку про необхідність визнання явки відповідача ОСОБА_2 в судове засідання обов`язковою для дачі особистих пояснень, виходячи з наступного.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного кодексу України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України (у редакції, чинній на час розгляду судами спору) визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та /або не забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

У статті 3, 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При цьому слід зазначити, що надмірний формалізм у застосуванні правових норм і вчинення дій, що мають юридичне значення, зважаючи на обставини конкретної справи, і необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів у цивільному судочинстві може призвести до порушення права на справедливий судовий розгляд, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Враховуючи те, що через відповідач не отримував позовної заяви з додатками та копії ухвали про відкриття провадження у справі, які надсилалися за місцем його реєстрації, беручи до уваги значення предмету спору для відповідача та його малолітньої доньки, відсутність у відповідача юридичних знань, а також те, що відповідно до усталеної практики Верховного Суду, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, яке допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків, суд вважає за можливе визнати явку відповідача ОСОБА_2 обов`язковою для дачі особистих пояснень та для надання йому можливості надати відповідні докази на підтвердження своєї позиції.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

Керуючись п. 5 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Визнати обов`язковою явку відповідача ОСОБА_2 у судове засідання для надання особистих пояснень.

Призначити судове засідання по справі на 08 листопада 2023 року о 10 год. 00 хв.

Довести до відома ОСОБА_2 , що невиконання ним процесуального обов`язку як сторони, тягне за собою застосування судом до такої сторони заходів процесуального примусу (ст. 143, 144 ЦПК України), а тому може бути застосовано попередження або штраф.

Копію ухвали надіслати сторонам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.М.Гладій