Справа № 302/245/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 вересня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.,

суддів: Куштана Б.П., Мацунича М.В.

з участю секретаря : Сливки С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 22 листопада 2022 року, у складі судді Кривки В.П., у справі за позовом ОСОБА_2 до Пилипецької сільської ради, ОСОБА_1 про визнання неправомірним і скасування рішення сільської ради, скасування державної реєстрації земельної ділянки, скасування записів земельну ділянку, та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Пилипецька сільська рада про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю від 10.06.2003 і скасування державної реєстрації земельної ділянки, -

встановив:

17.02.2022 ОСОБА_2 подав до суду позов до Пилипецької сільської ради, ОСОБА_1 про визнання неправомірним і скасування рішення Пилипецької сільської ради № 28 від 28.11.2020 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою гр. ОСОБА_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , і скасування державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер :09:011:0164 площею 1,0324 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в урочищі «Баранівське» Пилипецької сільської ради Хустського (раніше Міжгірського) району Закарпатської області, та зобов`язання ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області скасувати всі записи у Поземельній книзі щодо зазначеної земельної ділянки.

Позовні вимоги мотивує тим, що мати позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уклали шлюб 14.10.1972, який зареєстрували в Пилипецькій сільській раді за актовим записом № 10. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_6 постійно мешкала в АДРЕСА_2 і разом з нею проживали на час смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (син), ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 невістка, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (донька), ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (онук), ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (онук), ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (онук).

За життя ОСОБА_6 набула у власність земельні ділянки загальною площею 0,6007 га, які знаходяться в селі Пилипець і надані для ведення особистого селянського господарства та обслуговування житлового будинку (в урочищі « ОСОБА_12 » - 0,1170, в урочищі «Верх» - 0, 1062 га, в урочищі «Верх» - 0,06 га, в урочищі « ОСОБА_13 » - 0,1170 га, в урочищі «Загорода» - 0,1360 га, в урочищі «Біля хати» - 0,0702 га). Це підтверджено змістом державного акту на право приватної власності на змелю серії ІІ-ЗК № 004825 виданого 10.06.2003 Пилипецькою сільською радою на підставі рішення цієї ж ради від 12.08.2001.

ОСОБА_6 використовувала зазначені земельні ділянки до смерті.

Позивач вступив у спадкові права після смерті матері ОСОБА_6 шляхом постійного проживання зі спадкодавцем і після смерті спадкодавця використовує ці земельні ділянки.

10.11.2021 позивач звернувся до приватного нотаріуса Хустського РНО Дунаєва Ю.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, на підставі якої була відкрита спадкова справа № 106/2021 за майном померлої ОСОБА_6 . Цього ж дня нотаріус звернувся до відділу у Міжгірському районі ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області з листом № 128/02-14/106/2021 з проханням надати позивачу витяги з ДЗК на земельні ділянки, які належали ОСОБА_6 . Позивач також виготовив в ТОВ «Землемір» і погодив в установленому порядку технічну документацію із землеустрою щодо відновлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки площею 0.06 га в урочищі «Верх» в межах населеного пункту села Пилипець, яка належала ОСОБА_6 згідно із зазначеним вище державним актом. 02.02.2022 розробник документації звернувся до Держгеокадастру із заявою про внесення відомостей про вищевказану земельну ділянку до Державного земельного кадастру, яка була зареєстрована за № ЗВ-022. Державний кадастровий реєстратор відділу № 3 Управління в Тульчинському районі ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області прийняв рішення № РВ-022 від 07.02.2022 про відмову внести відомості до Державного земельного кадастру по причині перетину відновленої земельної ділянки померлої ОСОБА_6 із земельною ділянкою кадастровий номер :09:011:-164 з площею перетину 100%, яка зареєстрована за ОСОБА_1 на підставі оскаржуваного позивачем рішення Пилипецької сільської ради від 28.11.2020 № 28 про надання дозволу цій особі (відповідачу) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність площею 2 га в урочищі «Баранівське» на території Пилипецької сільської ради.

Позивач вважає зазначене рішення Пилипецької сільської ради неправомірним, оскільки ОСОБА_1 в заяві від 20.11.2020, зареєстрованою за №194 в сільській раді не зазначив чи є він громадянином України, чи використовував раніше право на безоплатну приватизацію земельної ділянки за цільовим призначення для ведення особистого селянського господарства, не додав графічних матеріалів про бажане місце розташування земельної ділянки, а також копій документів, що стверджують його особу, не зважаючи на ці порушення земельного законодавства Пилипецька сільська рада (відповідач 1) винесла рішення № 28 від 28.11.2020 про задоволення заяви ОСОБА_1 без конкретизації населеного пункту, оскільки до Пилипецької сільської ради на час винесення рішення входили три населені пункти: АДРЕСА_3 .

Позивач також вважає неправомірним укладення відповідачем договору з ФОП ОСОБА_14 за заявою № 628 від 17.12.2020 про виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,0324 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Баранівське» в межах населеного пункту Пилипецької сільської ради, бо в проекті не зазначено конкретний населений пункт. Окрім того в матеріалах цього проекту зазначено проведення робіт по встановленню меж відведеної ділянки, зокрема із суміжними землевласниками та землекористувачами, в т.ч. й з представником Пилипецької сільської ради, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_2 (позивач). Натомість позивач ОСОБА_2 не був повідомлений як суміжний землевласник і землекористувач земельної ділянки з кадастровим номером :09:011:0081 про погодження меж, не брав участі в роботі ФОП ОСОБА_14 , не ознайомлювався з актом встановлення меж в натурі (на місцевості) та з актом передачі межових знаків та відповідно не підписував жодного документа як суміжний землевласник. Хто підписав від його імені зазначені документи позивачеві не відомо. Інші суміжні землекористувачі ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 повідомили позивачу про те, що вони також не підписували зазначені акти.

04.03.2021 ФОП ОСОБА_14 подав проект землеустрою на погодження в Держгеокадастр і експерт ГУ Держгеокадастру у Донецькій області ОСОБА_19 прийняла висновок від 11.03.2021 № 3572/82-21 про погодження проекту землеустрою. 19.03.2021 державний кадастровий реєстратор відділу у Ренійському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області Меркулова Л.М. винесла рішення про державну реєстрацію земельної ділянки площею 1.0324 га в ур. «Баранівське» Пилипецької сільської ради з присвоєнням кадастрового номера :09:011:0164.

Окрім цього, позивач вважає, що сільський голова ОСОБА_20 погодив проект та акти погодження меж земельної ділянки відповідача ОСОБА_1 датою 17.12.2020 вже не маючи повноважень на це, оскільки такі були припинені на підставі рішення Пилипецької сільської ради від 01.12.2020 №2 у зв`язку з обранням на виборах 25.10.2020 нового голови Пилипецької сільської ради ОСОБА_21 .

З огляду на викладене обґрунтування позивач просив задовольнити його вимоги, покликаючись на застосування положень статей 19, 41 Конституції України, 378 ЦК України, ч.5 ст. 116, 140, 142, 143, 145-148, 152, 155, 158 ч.1 ЗК України, положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» ( п.2 розділ УІІ), Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інші нормативні акти в сфері землеустрою.

27.04.2022 ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача Пилипецька сільська рада про визнання державного акта на право приватної власності на землю серія ІІ-ЗК № 004825 від 10.06.2003 недійсним і скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером 212485200:09:011:0081 площею 0,2322 га.

Позов мотивовано тим, що він, ОСОБА_1 отримав рішення Пилипецької сільської ради № 28 від 28.11.2020 про надання йому земельної ділянки площею 1,0324 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Баранівське» та виготовив проект землеустрою з присвоєнням кадастрового номера на підставі документів, які не визнані нікчемними чи недійсними. Під час розгляду справи № 302/245/22, якам ініційована ОСОБА_2 , ОСОБА_1 дізнався про перетин наданої йому земельної ділянки з кадастровим номером :09:011:0164 із земельною ділянкою площею 0,06 га, що належить відповідачу ОСОБА_2 згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 004825 від 10.06.2003, виданого матері відповідача ОСОБА_6 на підставі рішення Пилипецької сільської ради від 12.08.2001 про передачу у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства та обслуговування житлового будинку загальною площею 0,6007 га, у тому числі й площею 0,06 га в урочищі «Верх». Представник позивача ОСОБА_1 на адвокатський запит отримав відповідь з архівного відділу Хустської районної військової адміністрації від 15.04.2022 № 14/01-27, за яким в архіві не виявлено зазначеного вище рішення Пилипецької сільської ради. Згідно з копією протоколу сесії цієї ради від 12.08.2001 відсутня інформація про передачу у власність гр. ОСОБА_6 земельних ділянок.

З огляду на викладене представник ОСОБА_1 вважає, що державний акт на право приватної власності, який виданий ОСОБА_6 , має бути визнаний судом недійсним через відсутність підстав для його отримання з покликанням на правову позицію Верховного Суду України в постанові від 20.04.2016 у справі № 6-2824 цс15, а також на положення статей 126, ч.1 статті 116 ЗК України в редакції закону від 26.04.2003.

Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 22 листопада 2022 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано неправомірними і скасовано рішення Пилипецької сільської ради № 28 від 28.11.2020 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою гр. ОСОБА_1 , жителю АДРЕСА_1 »; державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :09:011:0164 площею 1.0324 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Баранівське» Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області; скасовано записи в Поземельній книзі Головного управління в Закарпатській області з кадастровим номером :09:011:0164.

Стягнуто судові витрати у виді судового збору в сумі 1984 грн 80 коп. солідарно з Пилипецької сільської ради, 3, і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , мешканця АДРЕСА_4 , паспорт гр.України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , в користь ОСОБА_2 .

На дане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заявленого позову ОСОБА_2 відмовити, та задовольнити в повному обсязі позов ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не врахував обставини, які наведені ним в обґрунтування заявленого позову, не дав їм належної правової оцінки та неправомірно дійшов висновку про доведеність позову ОСОБА_2 та недоведеність позову ОСОБА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник апелянта ОСОБА_1 адвокат Кравець С.Ю. підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Пивоваров В.І. в режимі відеоконференції просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Представник третьої особи - Пилипецької сільської ради в судове засідання не зявився. Про дату, час, місце розгляду справи належним чином повідомлений. Справа на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України розглянута у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1та 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Задовольняючи заявлений позов ОСОБА_2 і відмовляючи в задоволенні заявленого позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позивачем ОСОБА_2 доведено порушення його законних прав та інтересів, а тому наявні підстави для задоволення його позову, натомість позивачем ОСОБА_1 не доведено заявлений позов.

З такими висновками погоджується апеляційний суд, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 була мешканкою АДРЕСА_5 (на час винесення рішення Хустського району) Закарпатської області. ОСОБА_6 перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За життя ОСОБА_6 набула у власність земельні ділянки на підставі рішення Пилипецької сільської ради від 12.08.2001 № 218 і отримала державний акт на право приватної власності на землю серія ІІ-ЗК № 004825 від 10.06.2003 для особистого селянського господарства та обслуговування житлового будинку загальною площею 0,6007 га , а саме : в урочищах « ОСОБА_12 » - площею 0,1107 га, « ОСОБА_22 » - площею 0,1062 га, « ОСОБА_22 » - площею 0,06 га, « ОСОБА_13 » - площею 0,1170 га, «Загорода» - площею 0,1360 га, «Біля хати» - площею 0,0702 га.

Даними земельними ділянками ОСОБА_6 володіла та користувалась до смерті. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 померла. На час смерті ОСОБА_6 з нею постійно проживав і був зареєстрований в житловому будинку АДРЕСА_2 син ОСОБА_2 з членами своєї сім`ї (дружиною і дітьми). ОСОБА_2 фактично прийняв у володіння і користування спадкове майно земельні ділянки, які належали спадкодавцеві ОСОБА_6 ОСОБА_2 є користувачем зазначених земельних ділянок і на час розгляду справи по суті.

10.11.2021 ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Дунаєва Ю.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину і за його заявою відкрито спадкову справу за майном померлої ОСОБА_6 . На підставі заяви ОСОБА_2 і листа нотаріуса для цілей оформлення спадкових прав ТОВ «Землемір» виготовило та погодило у встановленому порядку технічну документацію із землеустрою щодо відновлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки площею 0,06 га в урочищі «Верх» в межах населеного пункту села Пилипець Хустського району Закарпатської області, яка належала ОСОБА_6 на підставі державного акту серія ІІ-ЗК № 004825 від 10.06.2003.

02.02.2022 розробник технічної документації звернувся із заявою до Держгеокадастру про внесення відомостей про вищевказану земельну ділянку до Державного земельного кадастру, яка зареєстрована за номером №В-022. Державний кадастровий реєстратор відділу № 3 у Тульчинському районі ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області за поданою заявою виніс рішення № РВ-022 від 07.02.2022 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру по причині перетину відновленої земельної ділянки померлої ОСОБА_6 із земельною ділянкою з кадастровим номером :09:011:0164 з площею перетину 100%.

20.11.2020 ОСОБА_1 звернувся із завою до Пилипецької сільської ради, яка зареєстрована за № 194 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2.0 га в урочищі «Баранівське» на території Пилипецької сільської ради для ведення особистого селянського господарства.

28.11.2020 Пилипецька сільська рада винесла рішення № 28 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в ур. «Баранівське», яким надала дозвіл ОСОБА_1 , жителю АДРЕСА_1 на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельну ділянку в ур. «Баранівське» площею 2.0 га у межах населеного пункту Пилипецької сільської ради» для ведення особистого селянського господарства, не зазначивши населеного пункту та не додавши графічних матеріалів.

01.12.2020 повноваження сільського голови села Пилипець Готра В.В. припиненні на підставі рішення Пилипецької сільської ради від 01.12.2020 за результатами виборів голови Пилипецької сільської ради від 25.10.2020 у зв`язку з обранням на цю посаду ОСОБА_21 .

17.12.2020 ОСОБА_1 звернувся із заявою до ФОП ОСОБА_14 за № 628 про виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,0324 га в урочищі «Баранівське» в межах населеного пункту сільської ради, не зазначивши населеного пункту. Того ж дня ОСОБА_1 уклав з ФОП ОСОБА_14 договір. Одночасно було проведено польові роботи та виготовлено проект землеустрою із встановленням на місцевості меж земельної ділянки та погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами.

17.12.2020 проект землеустрою погоджений сільським головою села Пилипець ОСОБА_20

04.03.2021 ФОП ОСОБА_14 подав проект землеустрою на погодження до Держгеокадастру і 11.03.2021 експерт ГУ Держгеокадастру у Донецькій області Реутова Т.П. склала висновок від 11.03.2021 № 3572/82-21 про погодження проекту землеустрою.

19.03.2021 державний земельний кадастровий реєстратор відділу у ренійському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області Меркулова Л.М. прийняла рішення про державну реєстрацію земельної ділянки площею 1,0324 га в ур. «Баранівське» Пилипецької сільської ради з присвоєнням кадастрового номера 212485200:09:011:0164.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Також обраний спосіб захисту повинен відповідати критеріям ефективності, тобто повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

За приписами п.10 ч.2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу шляхом визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності, зокрема органу місцевого самоврядування, його посадових осіб, якщо таке суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права та інтереси.

Згідно з приписами ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України).

Згідно із ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В обґрунтування заявленого позову позивач ОСОБА_2 вказує, що відповідач ОСОБА_1 неправомірно набув у власність земельну ділянку і оформлення за відповідачем права власності на земельну ділянку порушує його законні права.

Такі посилання позивача підтвердженні належними, допустимими, достовірними доказами та ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Аналогічні положення зазначено ч.3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в України».

Частиною четвертою статті 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений власності. Право приватної власності є непорушним.

Аналогічна норма міститься у ч.1 ст. 321 ЦК України.

Відповідно до ст.378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Пунктом 2 Розділу УІІ «Прикінцеві та перехідні положення» закону «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

Згідно з статтею 116 ч.5 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян, передаються у власність чи користування за рішенням органів місцевого самоврядування в порядку, визначеному законом.

Підстави та порядок припинення права користування земельною ділянкою передбачені статтями 140, 142, 143, 145-148 ЗК України.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору є належність земельної ділянки площею 0,06 га в урочищі «Верх» в межах населеного пункту Пилипець Хустського району Закарпатської області, яка зазначена в державному акті на право приватної власності на землю №004825, виданому ОСОБА_6 , спадкоємцем якої визнано ОСОБА_2 (кадастровий номер за виготовленою технічною документацією :09:011:0081) у зв`язку із встановленням перетину (накладання) на 100% на земельну ділянку, на яку претендує оформити право власності ОСОБА_1 (кадастровий номер за виготовленим проектом землеустрою: :09:011:0164).

Матеріалами справи доведено, що ОСОБА_6 одержала у власність спірну земельну ділянку на підставі рішення Пилипецької сільської ради від 12.08.2001 № 218, яким цю земельну ділянку разом з іншими земельними ділянками їй передано у власність безоплатно, про що видано цією ж сільською радою 10.06.2003 державний акт № 004825 з відповідною реєстрацією. ОСОБА_6 використовувала зазначену земельну ділянку до смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) за цільовим призначенням. Після смерті ОСОБА_6 належними їй земельними ділянками, зокрема й спірною, користується її син ОСОБА_2 (спадкоємець, який з сім`єю спільно проживав з спадкодавцем).

Дані обставини не оспорюються відповідачем Пилипецькою сільською радою, яка є розпорядником земель комунальної власності на території Пилипецької сільської ради.

Суд першої правильно встановив, що ОСОБА_6 у відповідності до чинного земельного законодавства, яке діяло на час винесення рішення Пилипецької сільською радою та на час видачі державного акта, набула у власність земельні ділянки, якими вона користувалась після приватизації вільно за цільовим призначенням протягом 10 років.

Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги та відхилив доводи ОСОБА_1 про недійсність державного акта на право приватної власності на землю, виданого ОСОБА_6 у зв`язку з відсутністю в державному архіві Хустської РВА (РДА) копії рішення Пилипецької сільської ради, заначивши відповідні мотиви, і з якими погоджується колегія суддів.

Із змісту архівної копії протоколу сесії Пилипецької сільської ради № 23 від 12.08.2001 (а.с.184-185 т.1) вбачається, що зазначена сільська рада розглядала і вирішувала питання згідно з порядком денним, зокрема й щодо передачі громадянам на підставі їх заяв земельних ділянок у власність (підпункти е-ж пункту 1 порядку денного). У протоколі сесії також зазначено, що на сесії сільської ради заслуховувались, зокрема: розгляд заяв громадян з цих питань, виступи депутатів ОСОБА_23 , ОСОБА_24 і прийнято рішення по цих питаннях номери 218-222, а по іншим земельним питанням прийнято рішення номери 224, 225, 226-234 з відміткою голосування за 10 депутатів, проти не має , утримались не має.

У технічній справі з видачі державного акту на право приватної власності на землю, яка надана стороною позивача ОСОБА_2 , поряд з іншими документами, є копія рішення Пилипецької сільської ради № 218 від 12.08.2001 про розгляд заяви ОСОБА_6 і передачу їй у приватну власність земельної ділянки розміром 0,60 га, яка знаходиться в межах населеного пункту в урочищах «Верх, Горб» для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства. Цим же рішенням зобов`язано ОСОБА_6 замовити в Міжгірській філії УРЦ ДЗК виготовлення технічної документації та державного акту на право приватної власності на землю. Копію такого ж рішення надано в справу стороною позивача (а.с.158 т.1).Державний акт на право приватної власності на землю, який виданий 10.06.2003 року ОСОБА_6 зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 2295 №336. Отже, відсутність копії рішення в архівній установі не може бути підставою для висновку, що таке рішення не приймалось сільською радою та підставою для визнання недійсним державного акту.

З матеріалів та обставин справи вбачається, що земельні ділянки, які були надані ОСОБА_6 у власність, були відведені на місцевості на підставі рішення Пилипецької сільської ради №218 від 12.08.2001. Цими ділянками власник землі за державним актом користувалась тривалий час до смерті. Також фактично цими ділянками, в тому числі й спірною ділянкою в урочищі «Верх», користується позивач, який є спадкоємцем власника землі і має право та обов`язок оформити спадкові права відповідно до положень статей 1296,1297 ЦК України, оскільки вступив у фактичне володіння і користування спадковим майном померлої ОСОБА_6 та звернувся до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину в установленому законом порядку.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оспорюваним рішенням від 28.11.2020 порушено земельні права ОСОБА_2 , оскільки його позбавлено прав на земельну ділянку площею 0,06 га в урочищі «Верх». Ні сільська рада, ні відповідач ОСОБА_1 не переконались, що зазначена земельна ділянка є вільною, нею можна розпоряджатись і така може бути передана у власність іншій особі.

Із змісту поданої до Пилипецької сільської ради заяви ОСОБА_1 , який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , вбачається, що ним не вказано адресу свого місця проживання, не вказано відомості щодо отримання ним раніше безоплатно земельної длянки у власність, в тому числі і за місцем свого постійного проживання. Також до вказаної заяви не додано графічні матеріали місця розташування бажаної земельної ділянки, населений пункт, в якому знаходиться урочище «Баранівське», лише вказано про земельну ділянку на території Пилипецької сільської ради. Разом з тим, на час винесення рішення до складу Пилипецької сільської ради входили три населені пункти: села Пилипець, Розтока, Подобовець.

Відповідачами ОСОБА_1 та Пилипецькою сільською радою не подано доказів і не спростовано твердження ОСОБА_2 , що він, як суміжний землекористувач і володілець земельної ділянки площею 0,06 га в урочищі «Верх» не погоджував межі земельної ділянки кадастровий номер :09:011:0164, і в акті прийому передачі межових знаків, в якому не зазначено дату його складання чи дату його підпису, він не ставив підпису навпроти свого прізвища щодо погодження межі з позначкою на схемі від «З» до «А» (а.с. 86 , 87т.1).

Також судом першої інстанції обґрунтовано взято до уваги доводи позивача ОСОБА_2 про те, що сільським головою ОСОБА_25 погоджено проект землеустрою, виготовлений на замовлення ОСОБА_1 , після спливу його повноважень, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, акт встановлення (поновлення на місцевості (в натурі) та погодження меж земельної ділянки, погоджений підписом голови Пилипецької сільської ради 17.12.2020. Однак, на зазначену дату повноваження голови Пилипецької сільської ради Готра В.В. вже були припиненні рішенням цієї ради від 01.12.2020. (а.с. 54,85 т.1).

З врахуванням нведених обставин суд першої інстанції дійшов правльних висновків, що сільською радою при прийнятті оспорюваного рішення від 20.11.2020 не виконано положень пункту 2 Розділу VІІ закону «Про державний земельний кадастр», ч.6 статті 116 ЗК України, 118 ч.6 ЗК України.

Таким чином позивачем ОСОБА_2 , доведено, що відповідач ОСОБА_1 з порушенням встановленого законом порядку, в незаконний спосіб набув право власності на земельну ділянку, набуття ним і оформлення ним права власності на земельну ділянку порушує законні права та інтереси позивача ОСОБА_2 .. Натомість ОСОБА_1 його позовні вимоги до ОСОБА_2 не доведено. Окрім того, на час набуття ОСОБА_6 , спадкоємцем якої є ОСОБА_2 , права власності на спріну земельну ділянку і видачі ОСОБА_6 10.06.2003 року державного акту на право приватної власності на землю ІІ- ЗК 004825, який ОСОБА_1 просить визнати недійсним, ОСОБА_1 щодо спірної земельної ділянки та інших земельних ділянок, що вказані в даному державному акті, не мав жодних прав та законних інтересів.

Також у заявленому позові ОСОБА_1 просить скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером 212485200:09:011:0081 площею 0,2322 га., однак такі вимоги жодним чином не обґрунтовані. Окрім того, земельна ділянка з кадастровим номером 212485200:09:011:0081 площею 0,2322 га. згідно Витягу з Державного земельного кадасту НВ-015 сформованого 10.12.2015 зареєстрована в Державному земельному кадастрі 10.12.2015 року на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ ЗК №009598, виданого Пилипецькою сільською радою 27.06. 2003 року безпосередньо ОСОБА_2 згідно рішення Пилипецької сільради від 18.04.2002 року. (а.с.55-57 т.1).

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Приписами ч.3 ст 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч.1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. (ст. 21 ЦК України).

З аналізу даних норм слідує, що суд здійснює захист власника земельної ділянки або землекористувача у випадку, якщо буде встановлено, що рішення органу місцевого самоврядування не відповідає вимогам закону чи іншим правовим актам, і цим рішенням порушуються суб`єктивні цивільні права й охоронювані законом інтереси фізичної або юридичної особи, яка звернулася в суд за захистом порушеного права.

З врахуванням навдених обставин, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив заявлений позов ОСОБА_2 і захистив його порушені права, та обґрунтовано відмовив у позові ОСОБА_1 .

Рішення судом першої інстанції в цій частині ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не заслуговують на увагу.

Разом з тим, судом першої інстанції помилково солідарно стягнуто судові витрати у виді судового збору, оскільки законом не передбачено солідарне стягнення судових витрат (п.35 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»). В цій частині рішення підлягає зміні, апеляційна скарга частковому задоволенню.

Виходячи з наведеного та керуючись приписами статей 374, 376, 382 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 22 листопада 2022 року в частині солідарного стягнення судового збору змінити, стягнувши з Пилипецької сільської ради та ОСОБА_1 по 992,40 грн. судового збору з кожного.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 13 жовтня 2023 року .

Головуючий :

Судді: