Справа № 645/4283/23
Провадження № 2/645/1814/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2023 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Шевченко Г.С.,

за участю секретаря судових засідань Базаки А.А.,

представника відповідача (дистанційно в режимі відеоконференції) Григорович Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про порядок повернення коштів у розмірі 8612,37 грн., а також просило стягнути з відповідача судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10.07.2017 року між Моторним (транспортним) страховим бюро України (далі Кредитор) та ОСОБА_1 (далі - Боржник) було укладено Договір про порядок повернення коштів (надалі Договір). Відповідно до вказаного договору, ОСОБА_1 зобов`язана компенсувати витрати понесені Кредитором по справі №34188 у зв`язку із виплатою відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 19.05.2016 року приблизно о 10 год. 00 хв. в м. Харкові за участю автомобіля «Volkswagen», державний номерний знак « НОМЕР_1 », під керуванням Відповідача та автомобіля «Toyota», державний номерний знак « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_2 . Відповідно до п. 2.1. Договору Боржник приймає на себе зобов`язання сплатити Кредитору 8 612 грн. 37 коп. протягом 24 місяців за наступним графіком з можливістю дострокового погашення боргу. Згідно п. 3 Договору, у разі порушення Боржником умов даного договору, Кредитор має право у будь-який момент звернутися до суду із позовом про стягнення з Боржника заборгованості за даним Договором, включивши при цьому санкції, передбачені положенням чинного законодавства. Оскільки, відповідачем не було проведено жодних дій щодо сплати заборгованості згідно договору, від виконання свого зобов`язання відповідач ухиляється, таким чином, позивач змушений звертатись до суду за захистом свої прав.

Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2023 року відкрито провадження у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

10 жовтня 2023 р. до суду надійшла заява представника відповідача - ОСОБА_3 про застосування строку позовної давності. Представник в обґрунтування заяви посилалась на те, що 10.07.2017 р. між Моторним (транспортним) страховим бюро України та ОСОБА_1 було укладено договір про порядок повернення коштів. Відповідно до вказаного договору ОСОБА_1 зобов`язана компенсувати витрати понесені Кредитором, тобто позивачем, у зв`язку із виплатою відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригодити, яка сталася 19.05.2016 р. приблизно о 10 год 00 хв. в м. Харкові за участю автомобіля «Volkswagen», державний номерний знак « НОМЕР_3 », під керуванням відповідача та автомобіля «Toyota», державний номерний знак « НОМЕР_4 », під керуванням ОСОБА_2 . Відповідно до п. 2.1. Договору Боржник приймає на себе зобов`язання сплатити Кредитору 8 612 грн. 37 коп. протягом 24 місяців за наступним графіком з можливістю дострокового погашення боргу. На підставі п. 2.2 Договору про порядок повернення коштів, останнім днем чергового траншу вказано 25.07.2018 року, а строк виконання кожного щомісячного зобов`язання згідно ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Це означає, що строк позовної давності відлічуватиметься від дати 25.07.2018 р., становить 3 роки та закінчився 25.07.2021 року. Позовна заява про стягнення заборгованості за договором сформована МТСБУ в системі Електронний суд зі спливом строку позовної давності, а саме майже після 2-х років, та пред`явлено позов лише 17.08.2023 року.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав повністю.

У судовому засіданні представник відповідача, приймаючи участь дистанційно, в режимі відеоконференції, позовні вимоги не визнала. Наполягала на застосуванні строку позовної давності, у зв`язку із чим просила у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Згідно п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що 10.07.2017 року між Моторним (транспортним) страховим бюро України та ОСОБА_1 було укладено Договір про порядок повернення коштів.

Відповідно до вказаного договору, ОСОБА_1 зобов`язана компенсувати витрати понесені Кредитором, тобто позивачем, по справі №34188 у зв`язку із виплатою відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 19.05.2016 року приблизно о 10 год. 00 хв. в м. Харкові за участю автомобіля «Volkswagen», державний номерний знак « НОМЕР_1 », під керуванням відповідача та автомобіля «Toyota», державний номерний знак « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_2 .

Згідно п. 2.1. Договору Боржник приймає на себе зобов`язання сплатити Кредитору 8 612 грн. 37 коп. протягом 24 місяців за наступним графіком з можливістю дострокового погашення боргу.

За п. 3 Договору, у разі порушення Боржником умов даного договору, Кредитор має право у будь-який момент звернутися до суду із позовом про стягнення з Боржника заборгованості за даним Договором, включивши при цьому санкції, передбачені положенням чинного законодавства.

Позивач вказує, і це не оспорюється відповідачем, що ОСОБА_1 не було проведено жодних дій щодо сплати заборгованості за Договором про порядок повернення коштів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦКУ України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. ст. 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Суд зауважує, що відповідач згідно договору повинен був сплатити позивачу 8612,37 грн., проте ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором не виконала.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (ч. 2 ст. 615 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Згідно вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, у результаті невиконання відповідачем взятих на себе згідно договору зобов`язань, у нього виникла перед позивачем заборгованість у розмірі 8612,37 грн.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про порядок повернення коштів від 10 липня 2017 року підлягають задоволенню.

Щодо заяви сторони відповідача про застосування строку позовної давності, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом статей 256-258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Згідно частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

При цьому суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє в позові через необґрунтованість. Якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє в позові через сплив позовної давності в разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач.

Відповідно до Закону України від 30.03.2020 №540-IX Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено п. 12, яким під час карантину строки, визначені, зокрема, ст.ст. 257, 258 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

У п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (в редакції Закону №540-IX) перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину.

Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22).

Постановою КМУ від 11.03.2020 №211 установлено з 12.03.2020 р. на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався.

В останнє Кабінет Міністрів України постановою від 23.12.2022 р. № 1423 вніс зміни, зокрема, до постанови КМУ від 09.12.2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2». Вони передбачають, що продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 до 30.04.2023 р.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 30 червня 2023 року карантин, встановлений на всій території України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, відмінений.

Так, позивачем пред`явлено позов 17.08.2023 р., тобто після припинення дії карантину, а тому відсутні підстави для застосування п. 12 «Перехідних і прикінцевих положень» ЦК України.

Разом з тим, Законом України від 15.03.2022 року № 2120-розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії".

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, дія якого неодноразово продовжувалася та триває на час розгляду справи.

Отже, строк позовної давності за вимогою про стягнення заборгованості в силу приписів пункту 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України продовжено на строк дії воєнного стану.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, позовна давність для пред`явлення позовних вимог по даній справі станом на 12.03.2020 року (на момент встановлення карантину) не сплила, її перебіг зупинений до кінця дії карантину. Після припинення дії карантину строк, що залишився до кінця спливу позовної давності щодо сплати заборгованості продовжив свій перебіг. Перебіг позовної давності щодо позовних вимог МТСБУ продовжується на строк дії карантину і в подальшому на строк дії воєнного стану в Україні.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, строк позовної давності на момент звернення до суду МТСБУ із вказаним позовом не сплив, тому підстави для задоволення заяви представника відповідача - ОСОБА_3 про застосування до позовних вимог строку позовної давності відсутні.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме з відповідача на користь позивача стягуються витрати по оплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 82, 133, 141, 142, 200, 206, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (р/р IBAN: НОМЕР_5 в АТ «Укрексімбанк», м. Київ, ) заборгованість у розмірі 8612,37 (вісім тисяч шістсот дванадцять) грн. 37 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати зі сплати судового збору в сумі 2 684,00 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Учасники справи:

позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України, , місцезнаходження: Русанівський бульвар, буд. 8, м. Київ, 02154;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне рішення буде складено у строк не більше як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Повне рішення складено 20.10.2023 року.

Суддя Г. С. Шевченко