УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2023 року суддя Солом`янського районного суду міста Києва Верещінська І.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 про забезпечення позову до пред`явлення позову,

ВСТАНОВИВ:

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову, в якій він просить накласти арешт: на квартиру АДРЕСА_1 , та на квартири АДРЕСА_2 , які на праві власності належать ОСОБА_3 .

Ознайомившись з заявою та матеріалами, доданими до неї, суд приходить до наступного.

Згідно з вимогами частини першоїстатті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У порушення пункту 7 частини першоїстатті 151 ЦПК України, заявником не зазначено інші відомості, потрібні для забезпечення позову, а саме, не надано доказів вартості майна, на яке він просить накласти арешт, на час звернення із заявою, що позбавляє суд можливості перевірити співмірність вказаних заходів забезпечення та позовних вимог, які має намір заявити заявник.

Заявником не доведено ризики утруднення виконання можливого рішення суду у випадку пред`явлення ним позову, або неможливості його виконання, без вжиття заходів забезпечення позову, не надано доказів, що ОСОБА_3 після спливу строку повернення грошового вкладу, вчиняються дії щодо відчуження, пошкодження належного йому майна з метою уникнення виконання взятого на себе зобов`язання.

Отже, матеріали заяви не містять належних і допустимих доказів на підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову у спосіб, про який просить представник заявника, а посилання у заяві лише на потенційну можливість, припущення представника щодо ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки майбутнього позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до частини десятоїстатті 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимогстатті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Суд, дослідивши матеріали справи та заяву про забезпечення позову, дійшов висновку, що заяву про забезпечення позову необхідно повернути заявнику.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями151,153,260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 про забезпечення позову до пред`явлення позову повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.В. Верещінська