Справа № 204/6220/23
Провадження № 2/204/2162/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого судді Приваліхіної А.І.,

за участю секретаря судового засідання Єрмак Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

28 квітня 2023 року ПАТ « АБ «Укргазбанк» звернулося до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 із вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2020/ОВР/372-000149 від 03 березня 2020 року (а. с. 1-3 та на звороті).

В обґрунтування позовних вимог вказав, що 03 березня 2020 року відповідач звернувся до ПАТ «АБ «Укргазбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву-договір № 2020/І_С/372-000237 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками ПАТ «АБ «Укргазбанк» від 03 березня 2020 року (договір овердрафту). Зазначений вище договір овердрафту є договором на приєднання відповідно до ст. 634 ЦК України, публічна пропозиція про приєднання до цього договору, що включає в себе умови договору, тарифи та програму кредитування, розміщені на офіційному сайті Банку. Заявою-Договором № 2020/І_С/372-000237 від 03 березня 2020 року відповідач просив надати кредит у формі дозволеного овердрафту на умовах: за програмою кредитування «Еко-кредитка»; кредитний договір № 2020/ОВР/372-000149; строк дії ліміту дозволеного овердрафту - 12 місяців, з 03 березня 2020 року по 02 березня 2021 року, який був продовжений на 12 місяців (тобто з 03 березня 2021 року по 02 березня 2022 року) рішенням банку від 17 лютого 2021 року № 69; максимальна сума ліміту дозволеного овердрафту - 300 000,00 грн.; процентна ставка - 42 % річних, процентна ставка за простроченим кредитом - 48% річних, процентів ставка на пільговий період - 0,00001 %. На виконання договору позивачем відповідачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 та видана платіжна картка № НОМЕР_2 , що підтверджується відповідною розпискою клієнта в розділі договору розписка про отримання платіжної картки. Відповідно до виписки за рахунком НОМЕР_1 в період з 03 березня 2020 року по 12 квітня 2022 року, клієнт активно користувався кредитними коштами. Позивач свої зобов`язання виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Всупереч умовам договору овердрафту, зобов`язання щодо погашення основного боргу та сплати процентів за користування кредитом за овердрафтом відповідачем належним чином не виконуються. Станом на 12 квітня 2022 року заборгованість відповідача за договором овердрафту становить 9959 гривень 83 копійки, яка складається із заборгованості по кредиту (прострочена) у сумі 8707 гривень 20 копійок та заборгованості по процентам (простроченим) у сумі 1251 гривня 83 копійки, яку позивач прохає стягнути із ОСОБА_1 разом із судовими витратами у сумі 26840 гривні (а. с. 1-3 та на звороті).

Ухвалою суду від 09 травня 2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 11 годину 45 хвилин 21 червня 2023 року (а. с. 45), яка надіслана сторонам до відому 10 травня 2023 року за вихідним № 11686/23-вих/2/204/2162/23 (а. с. 46). 31 травня 2023 року з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» до суду надійшов конверт, яким відповідачу надсилалася ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками (а. с. 59).

25 травня 2023 року на адресу суду надійшла уточнена позовна заява відповідача, в якій він зазначає про те, що вже після подання банком до суду позовної заяви, станом на 16 травня 2023 року відповідачем заборгованість за кредитним договором погашена в повному обсязі, а тому банк прохає суд стягнути з відповідача понесені ним судові витрати у сумі 2684 гривні (а. с. 50 та на звороті).

Представник позивача у судове засідання не з`явився, в уточненій позовній заяві прохав суд про розгляд справи за його відсутності (а. с. 50 на звороті).

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а. с. 63-64), в якій також зазначив про те, що позовні вимоги він не визнає, проти їх задоволення заперечує, оскільки заборгованість за вказаним кредитним договором ним повністю сплачена, а договір банком закритий.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про залишення без задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 03 березня 2020 року відповідач звернувся до ПАТ «АБ «Укргазбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву-договір № 2020/І_С/372-000237 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками ПАТ «АБ «Укргазбанк». У вказаній заяві відповідач просив позивача здійснювати обслуговування за обраним ним пакетом/продуктом «Еко-кредитка» та надати йому кредит у формі дозволеного овердрафту в національній валюті на таких умовах: програма кредитування «Еко-кредитка», кредитний договір № 2020/ОВР/372-000149 від 03 березня 2020 року, субрахунок № 2704.500101.980, строк кредитування 12 місяців, строк дії ліміту дозволеного овердрафту з 03 березня 2020 року по 02 березня 2021 року, який був продовжений на 12 місяців (тобто з 03 березня 2021 року по 02 березня 2022 року) рішенням банку від 17 лютого 2021 року № 69; максимальна сума ліміту дозволеного овердрафту - 300000 гривень; процентна ставка - 42 % річних, процентна ставка за простроченим кредитом - 48% річних, процентів ставка на пільговий період - 0,00001 %. На виконання договору позивачем відповідачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 та видана платіжна картка № НОМЕР_2 (а. с. 5 та на звороті).

У вказаній заяві-договорі ОСОБА_1 погодився, що ця заява-договір разом з Правилами, Тарифним планом, умовами банківських Продуктів/Пакетів (що всі розміщені на сайті Банку), є Договором комплексного банківського обслуговування.

03 березня 2020 року відповідач під підпис отримав платіжну картку № НОМЕР_2 та пін-конверт у непошкодженому стані, про що зазначено у вищезазначеній заяві-договорі № 2020/І_С/372-000237 від 03 березня 2020 року.

Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості, станом на 12 квітня 2022 року, за відповідачем перед позивачем рахується заборгованість у сумі 9959 гривень 03 копійки, яка складається із заборгованості: по кредиту (прострочена) у сумі 8707 гривень 20 копійок та заборгованості по (простроченим) процентам у розмірі 1251 гривня 83 копійки (а. с. 31).

Згідно з вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Нормами ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приписами п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Вимогами ч. 2 ст. 207 ЦК України, визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

Отже, передумовою для виникнення у позичальника обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів відповідачем.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

На підтвердження того, що між банком і відповідачем було укладено договір про надання кредиту, позивачем надано в якості письмового доказу анкету-договір 2020/І_С/372-000237 від 03 березня 2020 року. Вказана заява-договір підписана 03 березня 2020 року від імені ОСОБА_1 (а. с. 5 та на звороті).

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Приписами ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Так, позивач у своїй уточненій позовній заяві від 25 травня 2023 року (а. с. 50 та на звороті) посилається на повне погашення відповідачем вже після подання банком до суду позовної заяви, станом на 16 травня 2023 року, кредитної заборгованості за кредитним договором № 2020/ОВР/372-000149 від 03 березня 2020 року, однак на підтвердження вказаного останній не надав суду жодного належного, достатнього та допустимого доказу, так само як і відомостей про те, коли саме ця заборгованість була сплачена відповідачем.

Разом з цим, судом з наданої відповідачем копії довідки ПАТ « АБ «Укргазбанк» № 5-372/03/274/2023 від 07 серпня 2023 року (а. с. 64) встановлено, що у ОСОБА_1 заборгованість за договором № 2020/ОВР/372-000149 від 03 березня 2020 року відсутня, а договір закритий 01 червня 2023 року.

З огляду на викладене, оскільки станом на дату розгляду справи у відповідача заборгованість за договором № 2020/ОВР/372-000149 від 03 березня 2020 року відсутня, а сам договір банком закритий, суд доходить висновку про відсутність підстав для застосування до даних відносин правил ст. 1054 ЦК України щодо зобов`язання відповідача повернути грошові кошти відповідно до умов договору.

Суд зазначає про те, що вимогами п. 2 ч. 1 ст. 1 ст. 255 ЦПК України встановлено, що суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Разом з цим, суд зазначає про те, що якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілу низку передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Натомість, сама по собі сплата відповідачем заборгованості за кредитом після подання банком позовної заяви до суду не може свідчити про те, що між сторонами відсутній спір, а відповідач визнав вимоги банку, оскільки станом на дату закриття кредитного договору - 01 червня 2023 року, відповідач ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками не отримав (а. с. 58), а з матеріалами справи фактично ознайомився лише 27 червня 2023 року, про що є відповідна розписка в матеріалах справи (а. с. 59), при цьому, останній позовні вимоги банку не визнає (а. с. 63), а відтак підстави для закриття провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України судом не встановлені.

Приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуюче викладене, з урахуванням того, що позивач є юридичною особою банківською установою, яка має в своєму підпорядкуванні юридичний відділ, що вказує на обізнаність позивача із нормами процесуального права, які регламентують принцип цивільного судочинства, в тому числі й такий принцип як змагальність сторін, за яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та диспозитивність цивільного судочинства, за яким суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, враховуючи те, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд та знає про те, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій, зважаючи на те, що позивач не ініціював припинення подальшого розгляду справи, шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову, чи укладення мирової угоди, суд розглянув справу в межах заявлених вимог на підставі наявних доказів.

Враховуючи, що відповідачем у повному обсязі погашена заборгованість за кредитним договором, тобто зобов`язання виконано в повному обсязі, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

За загальними правилами доказування, визначеними ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити про те, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Отже, при ухваленні рішення по суті, суд повинен вживати всіх заходів задля того, щоб судове рішення було не лише законним, але й справедливим.

Європейський суд з прав людини вказав у своєму рішенні «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому, виходячи із наведеного вище, суд доходить висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог за приписами ст. 141 ЦПК України судовий збір не відшкодовується.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 10-11, 60, 76-80, 89, 128, 141, 213-215, 258, 265, 280-289, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерний Банк «Укргазбанк» (03087, м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1; ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів зо дня його підписання або протягом 30 днів зо дня його отримання учасниками справи.

Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів зо дня його підписання або протягом 30 днів зо дня його отримання учасниками справи, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна