Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2728/23
Провадження № 2/332/1011/23
11 жовтня 2023 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді: Яцуна О.С.,
секретаря судового засідання: Мусаєва Р.Д.,
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом першого заступника керівника Пологівської окружної прокуратури Запорізької області, який діє в інтересах держави в особі Воздвижівської сільської ради до ОСОБА_1 про визнання договору оренди землі недійсним, повернення земельної ділянки, -
В обґрунтування позову зазначено, що Воздвижівською сільською радою прийнято рішення № 24 від 18.06.2021 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 для городництва», згідно з яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території с. Прилуки Воздвижівської сільської територіальної громади Пологівського району Запорізької області, розроблений на замовлення громадянина України ОСОБА_1 для городництва.
У зв`язку з цим зазначений договір оренди підлягає визнанню недійсним, а земельна ділянка поверненню на користь Воздвижівської сільської ради.
Ухвалою суду від 31.05.2023 відкрито провадження у справі, розгляд якої здійснюється в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 10.08.2023 закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті.
Від прокурора Пологівської окружної прокуратури Шпагіної Т.О. надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Від представника Воздвижівської сільської ради Тютюнника В. надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника.
Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання повторно не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, відзиву суду не подав, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за його відсутності.
На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно всі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, виходячи з вимог діючого законодавства, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, 18.06.2021 Воздвижівською сільською радою прийнято рішення № 24 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 для городництва», згідно з яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території с. Прилуки Воздвижівської сільської територіальної громади Пологівського району Запорізької області, розроблений на замовлення громадянина України ОСОБА_1 для городництва (а.с. 40).
Пологівською окружною прокуратурою 03.05.2023 на адресу Воздвижівської сільської ради скеровано лист за Вих. № 56/1-1341вих-23, яким повідомлено про порушення положень ч. 1 ст. 36, ст.ст. 123, 186 ЗК України, а саме незаконність передачі у користування ОСОБА_1 земельної ділянки для городництва понад встановлену Земельним кодексом України норму та укладення відповідного договору оренди, що порушує інтереси Воздвижівської сільської територіальної громади. З метою встановлення підстав для представництва інтересів держави в суді органом прокуратури поставлено питання щодо обізнаності сільської ради про порушене право, вжиття заходів, спрямованих на поновлення порушених інтересів, звернення до суду з позовом про визнання договору оренди землі недійсним, та повернення земельної ділянки територіальній громаді (а.с. 32-34).
Згідно з наданою у відповідь інформацією Воздвижівської сільської ради від 10.05.2023 № 02-29/0313, про порушення прав їй стало відомо з листа Пологівської окружної прокуратури. Заходи щодо захисту інтересів територіальної громади шляхом звернення до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання договору оренди землі недійсним та повернення земельної ділянки не вживалися, при цьому сільська рада звертатися до суду не планує у зв`язку з відсутністю відповідних кадрів у громаді. Сільська рада не заперечує, що представником у суді виступатиме Пологівська окружна прокуратура Запорізької області (а.с. 35).
18.05.2023 Пологівська окружна прокуратура в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» повідомила позивача про звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Воздвижівської сільської ради до ОСОБА_1 про визнання договору оренди недійсним, повернення земельної ділянки (а.с. 53).
На підставі ч. 2 ст. 4 ЦПК України, 1311 Конституції України, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», обґрунтованим та законним є представництво в суді прокурором інтересів держави в особі Воздвижівської сільської ради.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 та ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ч. 1 ст. 12 ЗК України, первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради, до повноважень яких належить, зокрема, розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до ст. 80 ЗК України, ст.ст. 2, 172, 327, 374 ЦК України, право власності на землі комунальної власності належать територіальній громаді, яка реалізує це право через відповідні органи місцевого самоврядування.
Обставиною, що підлягає доказуванню у даній справі, є факт передачі позивачем в оренду відповідачеві земельної ділянки для городництва з порушенням норм земельного законодавства України.
Конституцією України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу право власності здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону (ст. 13).
Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави (ст. 14).
Відповідно до статей 317, 319 ЦК України, саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Частиною 1 ст. 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Таким чином, до повноважень Воздвижівської сільської ради належить розпорядження землями комунальної власності, у тому числі передача таких земельних ділянок у власність або користування у порядку, передбаченому ст. ст. 118, 123 ЗК України.
Згідно з ч. 1 ст. 123 ЗК України, рішення про надання земель комунальної власності у користування приймається органом місцевого самоврядування на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).
Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЗК України, громадянам або їх об`єднанням із земель державної або комунальної власності можуть надаватися в оренду земельні ділянки для городництва.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 № 1423-ІХ, що набрав чинності 27.05.2021, ч. 1 ст. 36 ЗК України доповнено абзацом 2 такого змісту: «Площа земельної ділянки, що надається громадянину в оренду для городництва, не може перевищувати 0,6 гектара».
Таким чином, орган місцевого самоврядування має повноваження щодо передачі земельної ділянки в оренду для городництва, площа якої не перевищує встановлену чинним законодавством площу, а саме не більше 0,6 гектара.
Відповідно до ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки для городництва з кадастровим номером :05:001:0001, розташованої на території с. Прилуки Воздвижівської сільської територіальної громади Запорізької області, площею 2,8000 га, прийнято Воздвижівською сільською радою 08.09.2021, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 № 1423-ІХ.

Таким чином, з урахуванням положень ст. 36 ЗК України, земельна ділянка площею 2,8000 га фактично не могла передаватися позивачем в оренду відповідачеві для городництва, оскільки її площа перевищує гранично допустиму норму.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Правовідносини оренди виникають лише в момент укладення договору оренди. До цього моменту, починаючи з моменту звернення особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, тривають переддоговірні відносини (щодо можливості укладення договору оренди в майбутньому та визначення конкретної земельної ділянки на масиві земель державної власності у встановленому законом порядку). Дозвіл на розробку проекту землеустрою означає дозвіл власника земельної ділянки здійснити певні дії на землі власника, аби мати змогу в подальшому точно визначити предмет оренди.

Така позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 у справі № 688/2908/16-ц.

При цьому орган місцевого самоврядування при реалізації владних управлінських функцій зобов`язаний застосовувати норму права, яка є чинною на момент прийняття рішення, що не було ним дотримано в межах цих правовідносин.

Так, Верховний Суд у постанові від 31.03.2021 у справі № 803/1541/16 сформулював позицію, відповідно до якої, якщо під час розгляду заяви особи суб`єктом владних повноважень до прийняття остаточного рішення було змінено нормативно-правове регулювання, суб`єкт владних повноважень не має законних можливостей для прийняття рішення з урахуванням попереднього нормативно-правового регулювання, яке є нечинним, а його рішення та дії в цих випадках не можуть вважатися протиправними за формальними ознаками.

На думку Конституційного Суду України, особи розраховують на стабільність та усталеність юридичного регулювання, тому часті та непередбачувані зміни законодавства перешкоджають ефективній реалізації ними прав і свобод, а також підривають довіру до органів державної влади, їх посадових і службових осіб.

Однак очікування осіб не можуть впливати на внесення змін до законів та інших нормативно-правових актів (абзац 4 п. 4.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22.05.2018 № 5-р/2018).

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 28.05.2021 у справі № 1940/1505/18, від 15.05.2019 у справі № 825/1496/17.

Отже, Воздвижівська сільська рада мала відмовити ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою та передачі земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:0001 загальною площею 2,8000 га для городництва, у зв`язку з невідповідністю чинному на момент прийняття рішення законодавству України.

Разом з тим, у рішенні № 7-рп/2009 від 16.04.2009 Конституційний Суд України вказав, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Правовою підставою для укладення договору оренди та державної реєстрації права користування зазначеною земельною ділянкою було рішення Воздвижівської сільської ради № 24 від 18.06.2021. Оскільки вказане рішення прийняте з порушенням чинного законодавства, воно не може вважатися підставою для набуття права користування особи на спірну земельну ділянку та не породжує відповідних правових наслідків.

Згідно з позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29.09.2020 № 688/2908/16-ц, договірні відносини виникають з моменту укладення сторонами договору оренди. Цей момент не пов`язується з моментом видання рішення про передання в оренду земельної ділянки. Отже, таке рішення не є правовстановлюючим документом, а вимога про визнання його незаконним не відповідає належному способу захисту.

Дана позиція узгоджується з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16, відповідно до яких рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване.

Відповідно до ст.ст. 152, 155 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також застосування інших, передбачених законом, способів, у тому числі шляхом поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають у результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, в судовому порядку.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що:

- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам;

- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням того, що рішення сільської ради № 24 від 18.06.2021 прийнято всупереч вимогам ЗК України, укладений на його підставі договір оренди землі між позивачем та відповідачем є укладеним з порушенням вимог чинного законодавства, належним та ефективним способом захисту є визнання його недійсним, оскільки саме такий спосіб захисту, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» та практики Верховного Суду, є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме запису про припинення права оренди відповідача.

Так, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є елементом в юридичному складі (сукупності юридичних фактів), який призводить до виникнення речових прав. При цьому реєстрація права хоча і є необхідною умовою, з якою закон пов`язує виникнення речових прав на нерухоме майно, однак реєстраційні дії є похідними від юридичних фактів, на підставі яких виникають, припиняються чи переходять речові права, тобто державна реєстрація сама по собі не є способом набуття права.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд, про що зазначив, зокрема у постановах від 27.06.2018 у справі № 921/403/17-г/6, від 08.08.2019 у справі № 909/472/18, від 29.04.2020 у справі № 911/1455/19.

Наведене є втіленням запровадженого в Україні у сфері обігу нерухомості «принципу внесення», в силу якого право, яке підлягає реєстрації, виникає в момент такої реєстрації. Відповідний правовстановлюючий документ (правочин (договір), акт тощо) є підставою для переходу до особи прав на нерухомість, тобто породжує відповідні зобов`язання з передачі майна, а безпосередньо набуття особою усіх повноважень власника (володіння, користування, розпорядження) відбувається в момент внесення до реєстру відповідного запису про державну реєстрацію отриманого речового права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2021 № 686/25728/19).

У свою чергу, згідно з абз. 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення державної реєстрації документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав.

У розумінні п.п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є: судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. Підлягають виконанню виключно такі судові рішення.

Статтею 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином (п. 1 ч. 3 ст. 1212 ЦК України).

У разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги прокурора про визнання договору оренди землі б/н від 08.09.2021, укладеного між Воздвижівською сільською радою та ОСОБА_1 , недійсним та зобов`язання ОСОБА_1 повернути Воздвижівській сільській територіальній громаді Запорізької області в особі Воздвижівської сільської ради земельну ділянку загальною площею 2,8000 га з кадастровим номером :05:001:0001, розташованої на території с. Прилуки Воздвижівської сільської територіальної громади Запорізької області, є законними, обґрунтованими та такими, що призведуть до належного та ефективного захисту прав та інтересів позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Відтак, з урахуванням досліджених матеріалів справи та викладених вище норм, суд дійшов висновку, що прокурором поза розумним сумнівом доведено факт порушення вимог земельного законодавства України при передачі Воздвижівською сільською радою в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки для городництва площею 2,8000 га з кадастровим номером :05:001:0001, розташованої на території с. Прилуки Воздвижівської сільської територіальної громади Запорізької області.

Відтак, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України на користь Запорізької обласної прокуратури слід стягнути з відповідача понесені нею кошти, витрачені на сплату судового збору у 2023 році при здійсненні представництва інтересів держави, у розмірі 5 368,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 13, 81, 89, 261, 263-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву першого заступника керівника Пологівської окружної прокуратури Запорізької області (місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Залізнична, буд. 17), який діє в інтересах держави в особі Воздвижівської сільської ради (місцезнаходження: Запорізька область, Пологівський район, с. Воздвижівка, вул. Центральна, буд. 32-д, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання договору оренди землі недійсним, повернення земельної ділянки задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди землі б/н від 08.09.2021, укладений між Воздвижівською сільською радою та ОСОБА_1 на підставі рішення Воздвижівської сільської ради № 24 від 18.06.2021 щодо надання у строкове платне користування земельної ділянки для городництва загальною площею 2,8000 га з кадастровим номером :05:001:0001, розташованої на території с. Прилуки Воздвижівської сільської територіальної громади Запорізької області.

Зобов`язати ОСОБА_1 повернути Воздвижівській сільській територіальній громаді Запорізької області в особі Воздвижівської сільської ради земельну ділянку загальною площею 2,8000 га з кадастровим номером :05:001:0001, розташованої на території с. Прилуки Воздвижівської сільської територіальної громади Запорізької області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Запорізької обласної прокуратури (місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Матросова, буд. 29-а, , розрахунковий рахунок UA 0000271, відкритий у Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач: Запорізька обласна прокуратура) кошти, витрачені на сплату судового збору у 2023 році при здійсненні представництва інтересів держави, у розмірі 5 368,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення складений 13.10.2023.

Суддя О.С. Яцун