Справа №: 343/1573/23
Провадження №: 2/0343/448/23
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

18 жовтня 2023 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді - Тураша В. А.,

секретаря - Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Служба у справах дітей Долинської міської ради, про позбавлення батьківських прав, суд-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 04.07.2023 звернувся до Долинського районного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Служба у справах дітей Долинської міської ради, про позбавлення батьківських прав, в якому просить:

позбавити ОСОБА_2 , батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 ;

стягувати щомісячно з ОСОБА_2 , на його, ОСОБА_1 , користь аліменти на утримання, малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення із дня подання позовної заяви і до досягнення дочкою повноліття.

Свої вимоги мотивує тим, що він, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Шлюб між ним та відповідачкою розірвано рішенням Київського районного суду м. Харкова від 27.08.2021 у справі № 953/14193/21.

Їх син, ОСОБА_4 є повнолітнім.

Його дочка проживає з ним та знаходиться лише на його утриманні. Відповідачка аліментів не сплачує та про дитину навіть не згадує. Дочкою він повністю опікується, турбується про її стан здоров`я, займається навчанням та вихованням. Навіть під час проживання у шлюбі відповідачка донькою практично не займалась, не цікавилась її уроками, життям, розвитком. У навчанні та засвоєнні матеріалу, вихованні, розвитку, дозвіллі дитини брав участь лише він.

У зв`язку з воєнним станом у країні, задля забезпечення безпеки своїй дочці, він змушений був виїхати з нею з м. Харкова.

На даний час вони разом проживають у АДРЕСА_1 , перебувають на обліку як внутрішньо переміщені особи. Тут дитина відвідує школу, займається танцями у студії «Грація».

Відповідачці ж повністю байдужа доля ОСОБА_3 , вона абсолютно нехтує своїми батьківськими обов`язками, безвідповідально ставиться до виховання дитини, її життя, навчання, розвитку та здоров`я.

Відповідачка безвідповідальна, легковажна, легко піддається чужому негативному впливу, хоч є дорослою жінкою. Окрім того, відповідачка зловживає алкоголем. У 2021 році вона перебувала на стаціонарному лікуванні у ВНС з діагнозом Р10.2 (алкоголізм).

Дочка вважає матір чужою для себе людиною. Після розлучення з відповідачкою, вона покинула дитину. Тому емоційно дитина ближча саме з ним. Між ними встановлені міцні родинні зв`язки, спілкування з матір`ю, які раніше відбувались, спричиняли для дитини психоемоційне напруження та стрес, оскільки із нею дочка перебувала у перманентній тривожності та відчувала неспокій.

Відповідачка веде аморальний спосіб життя, не цікавиться дитиною та не здатна за нею доглядати та виховувати. У стані алкогольного сп`яніння вона несе небезпеку для дитини, водночас порушує її уявлення про моральні цінності та злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а тому повинна бути позбавлена батьківських прав відносно дочки.

Він має змогу забезпечити дочку усім необхідним: комфортним місцем проживання, школою, репетиторами, гуртками, одягом, шкільним приладдям, дозвіллям. Він повністю турбується про дитину, займається її навчанням, вихованням, розвитком, формуванням світогляду. Водночас не можна оминути факт нехтування відповідачкою обов`язку щодо утримання дитини, яка не сплачує аліменти на утримання ОСОБА_3 . Є очевидним, що витрати для виховання та прожиття дитини є досить значні. Дані потреби він забезпечує самостійно. Дитина постійно потребує нормального харчування, одягу, медичного огляду, але забезпечувати такі витрати є обов`язком обох батьків.

Підсумовуючи наведене, враховуючи поведінку відповідачки, її безвідповідальне та байдуже ставлення до власної дочки, вважає, що для забезпечення найкращих інтересів дитини місце її проживання слід визначити з ним - батьком. Повернення дитини до матері неможливе, оскільки несе пряму загрозу її життю та здоров`ю.

Відповідачка є дієздатною та має змогу сплачувати аліменти на їх спільну дитину у розмірі 1/4 від доходу.

Малолітня дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на його утриманні. Відповідачка знаходиться у працездатному віці, а тому має можливість працювати та сплачувати аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття, і з цих підстав вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі (а.с.1-8).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.07.2023, цивільна справа № 343/1573/23 про позбавлення батьківських прав передана на розгляд судді Турашу В.А. (а.с.23).

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 10.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 343/1573/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог - Служба у справах дітей Долинської міської ради, про позбавлення батьківських прав. Призначено підготовче судове засідання. Визначено відповідачці п?ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Роз`яснено відповідачці, що згідно ст. 193 ЦПК України, вона має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву (а.с.24).

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 01.09.2023 закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог - Служба у справах дітей Долинської міської ради, про позбавлення батьківських прав та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.39) .

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Комарницький Е.Г. (ордер серії АТ №1045581 а.с.11) в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, зіславшись на зазначені в позовній заяві обставини. Просили позов задоволити, оскільки це буде перш за все в інтересах неповнолітньої дитини- дочки сторін по справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Не заперечили щодо заочного розгляду даної справи та винесення заочного рішення.

Відповідачка ОСОБА_2 , в судові засідання на неодноразові виклики не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила, хоч судом вживалися заходи щодо належного повідомлення відповідачки про дату, час та місце слухання справи про що свідчить оголошення на офіційному

сайті Долинського районного суду про розгляд справи (а.с.27,35,41,56), телефонограма на імя ОСОБА_2 , передана секретарем судового засідання (а.с.33) . Судові повістки, які направлялась відповідачці рекомендованою кореспонденцією, повернулись в Долинський районний суд з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.45, 61). Відзиву на позовну заяву відповідачкою не подано.

Представники третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Служба у справах дітей

Долинської міської ради - Яремій Н.Б. (довіреність а.с.36), щодо задоволення позову не заперечила, суду пояснила , що після детального вивчення всіх обставин справи, Служба у справах дітей Долинської міської ради прийшла до висновку , що з метою захисту прав та інтересів малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно її малолітньої дитини ОСОБА_3 , а також визначити місце проживання дитини разом з батьком ОСОБА_1 . Висновок, який затверджений рішенням виконавчого комітету Долинської міської ради №782 від 27.09.2023 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до її дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 - вона підтримує.

Враховуючи те, що відповідачкою ОСОБА_2 , у встановлений законом строк відзиву на позовну заяву до суду не подано, суд, відповідно до положень ст.280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів .

Суд, вислухавши пояснення позивача , його представника та представника Служби у справах дітей Долинської міської ради , дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає що позов, підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Ч.ч. 1,3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення.

Крім того, суд бере до уваги, що Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54).

Ст. 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно постанови Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають

окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 СК України).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 даного кодексу визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення змісту п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У відповідності до вимог ст.165 СК України, право звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17. Про це свідчить і практика ЄСПЛ, зокрема, справа «Мамчур проти України» (заява № 10383/09), «Хант проти України».

Як вбачається зі світлокопії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 26.01.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками якої вказано: батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_2 (а.с.16).

Відповідно до рішення Київського районного суду м.Харкова від 27 серпня 2021 року в справі № 953/14193/21 - шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 08 вересня 2001 року відділом державної реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м.Харкова, актовий запис № 569 - розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишено прізвище « ОСОБА_2 » (а.с.19).

Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання малолітньої дитини- дочки ОСОБА_3 .

Так, у відповідності до акту обстеження від 15.06.2023 (а.с. 20), вбачається, що обстежуваний ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 разом з дочкою ОСОБА_3 , яка навчається в м.Долина. Дочка ОСОБА_3 знаходиться на повному утриманні свого батька, також відвідує студію «Грація» в м.Долина Зі слів ОСОБА_1 , відповідачка ОСОБА_2 веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем, що підтверджується копією довідки №329 виданої КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» (а.с.21) , з дочкою ОСОБА_3 не спілкується.

В судовому засіданні була також опитана малолітня дитина сторін по справі - ОСОБА_3 , яка пояснила, що вона більше 1-го року проживає разом з батьком в м.Долина та навчаються в 7-му класі Долинського ліцею №4. З мамою вона бачилась дуже давно, більше двох років назад,вона до них не приїжджає. Мама телефонує до неї дуже рідко. Вона і надалі бажає проживати разом з батьком.

У ст. 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її

прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із ч.ч. 2 та 4 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

При розгляді даної цивільної справи достовірно було встановленою що відповідачка ОСОБА_2 на протязі значного періоду часу свідомо не виконує свої обов`язки по вихованню своєї дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не піклується про неї, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами , станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею належної і якісної освіти, тобто своєю бездіяльністю створює умови, які шкодять дитині.

З боку відповідачки ОСОБА_2 не надходило заперечень проти позову про позбавлення її батьківських прав, що могло свідчити про її інтерес до дитини.

Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно висновку органу опіки та піклування Долинської міської ради , який затверджений рішенням виконавчого комітету Долинської міської ради №782 від 27.09.2023 (а.с.49-50) - орган опіки та піклування Долинської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 по відношенню до її дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином, в судовому засіданні після детального вивчення всіх обставин справи, встановлено, що відповідачка дійсно ухиляється від належного виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню, утриманню неповнолітньої дочки, не відвідує її, не проявляє щодо неї батьківського піклування та турботи, не цікавиться її станом здоров`я, хоча має таку можливість, тому, з врахуванням висновку органу опіки та піклування Долинської міської ради, є підстави для позбавлення її батьківських прав відносно доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому позов в частині позовних вимог про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 підлягає до задоволення .

Крім того, суд зазначає, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дітьми і побачення з ними , а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 серпня 2021 року у справі № 331/8310/15, провадження № 61-4879св20.

Позов в частині стягнення аліментів також підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини

Відповідно до положень ч.2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав

суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Згідно з ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Ст. 181 СК України, передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі.

Позивач у відповідності до ч.3 ст.181 СК України скористався своїм правом, звернувшись із позовом про стягнення аліментів, шляхом їх присудження у частці від доходу відповідачки.

Крім того, Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ч.1 ст. 183 СК України, встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.1 ст.79 СК України - аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі, шлюб між якими розірвано, склалися неприязні стосунки, їх дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебуває на утриманні батька, ОСОБА_1 , мати дитини ОСОБА_2 у вихованні та утриманні дитини участі не бере.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що оскільки утримання неповнолітньої дитини є обов`язком обох батьків, а відповідачка ОСОБА_2 , добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , хоча може її надавати, позов ОСОБА_1 , в частині вимог , про стягнення аліментів підлягає до задоволення.

Визначаючи розмір аліментів судом враховується матеріальне становище позивача ОСОБА_1 , матеріальне становище відповідачки ОСОБА_2 , відсутність у неї інших утриманців, яких вона зобов`язана утримувати у відповідності до вимог Закону, а також інші обставини, що мають істотне значення для вирішення спору та приходить до висновку, що з урахуванням положень статті 182 СК України щодо встановлення мінімального гарантованого розміру аліментів відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», з врахуванням того, що на утриманні позивача знаходиться одна дитина , з відповідачки слід стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому , суд також бере до уваги, що з огляду на положення п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, аліменти у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів на одну дитину можуть стягуватися навіть у безспірному порядку (в наказному провадженні).

Щодо позовних вимог в частині визначення місце проживання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком, суд дійшов до наступного висновку:

Відповідно до положень ч.2 ст.3 СК України, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Статтями 11 та 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до положень ч.2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно з ч.1 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до положень ч.3 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до довідки №2605- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 04.11.2022 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , взятий на облік як внутрішньо переміщена особа та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13).

Відповідно до довідки №2605- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 04.11.2022 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , взята на облік як внутрішньо переміщена особа та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

В ході судового розгляду справи судом було заслухано думку неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка підтвердила своє бажання проживати з батьком. Також, під час бесіди остання повідомила, що батько належним чином піклується та забезпечує її, у неї є все необхідне для навчання та життя, з матір`ю вона спілкується дуже рідко.

Вирішуючи заяву позивача про визначення місця проживання дитини, суд бере до уваги вік дитини, ОСОБА_3 , 13 років, те що донька ОСОБА_3 проживає за адресою: : АДРЕСА_1 , відвідує у вказаному населеному пункті гімназію, проживає за вказаною адресою разом з своїм батьком, особисту прихильність дитини до батька, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків , а тому враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне визначити місце проживання дитини, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком - ОСОБА_1 , так як останній у

повній мірі здатний забезпечити належні умови для проживання та виховання дитини, що буде повністю відповідати її інтересам та вимогам Закону.

При цьому суд відмічає, що таке рішення суду не позбавляє можливості та обов`язку кожного з батьків, приймати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дитини.

Таким чином, суд приходить до висновку, що визначення місця проживання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком, відповідатиме інтересам дитини.

Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України .

Суд також враховує, що позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» , а тому, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідачки в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073,60 грн.

На пiдставi ст.ст. 79, 80, 84, 180-183, 191, 150, 164,165, 166 Сімейного кодексу України, ст.29 ЦК Украни, Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» , керуючись ст.ст. 141, 258, 259,264, 265, 268, 280-282,352,354,355,430 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Служба у справах дітей Долинської міської ради, про позбавлення батьківських прав - задоволити .

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьківських прав відносно неповнолітньої дочки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Проводити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідачки щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів розпочати з 04 липня 2023 року і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1073,60 гривень судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду .

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою:АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою:АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет: Служба у справах дітей Долинської міської ради: пр-т.Незалежності,5 м.Долина, Калуського району, Івано-Франківської області, 77500 .

Суддя Долинського районного суду В.А. Тураш