Справа № 570/1622/23
Номер провадження 2/570/683/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2023 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю:

позивачки ОСОБА_1

представника відповідача - адвоката Воронюк К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне (в порядку спрощеного позовного провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені нарахованої на заборгованість зі сплати аліментів, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення пені через наявну заборгованість зі сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 19.04.2021 р. з відповідача було стягнуто аліменти в сумі 2000 грн., щомісячно, на кожну дитину з дня подачі позовної заяви (05.02.2021 р.) і до досягнення ними повноліття. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданим державним виконавцем, вбачається, що боржник ніяким чином не реагує на покладені на нього зобов`язання. Тому згідно ст. 196 СК України просить стягнути з відповідача на її користь пеню, і за розрахунком позивачки ця пеня складає суму 20 880 грн.

Представник відповідача подала до суду відзив. Зазначає, що відповідач позов не визнає, оскільки на момент призначення аліментів відповідач перебував під вартою, а в подальшому відбував покарання в Державній установі "Катеринівська виправна колонія (№46)". Достатнього доходу для виплати аліментів на утримання дітей не мав у зв`язку з тим, що до оплачуваних робіт не залучався. Вини відповідача у створенні заборгованості немає. Представник вказує, що жодних розрахунків заборгованості по сплаті аліментів від державного виконавця, за період з липня 2022 року по листопад 2022 року, відповідачеві не надходило. Вважає, що зазначені обставини виключають протиправну бездіяльність відповідача. Тому у задоволенні позову просить відмовити.

Позивачкою було подано відповідь на відзив, де вона зазначає, що відповідач за весь період перебування в слідчому ізоляторі не звертався із письмовою заявою до адміністрації установи з проханням забезпечити його роботою з метою отримання заробітної плати, тому заборгованість виникла саме з його вини. Також, перебуваючи в залі суду в режимі відеоконференції 03.11.2022 року, відповідач повідомив, що вже перебуває в колонії, де відбуває покарання та працевлаштований, тому має можливість виконувати свої зобов`язання. Зазначає, що до позовної заяви був доданий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по ВП №65745727, вих. № 61672 від 13.03.2023 року, виданий державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції де обраховано підсумок заборгованості з урахуванням сум, що сплачені в рахунок аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Представник відповідача подала до суду заперечення на відзив. Зазначає, що в діях відповідача немає умислу, а відповідно, і вини щодо несплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей, за період з 01.07.2022 року по 31.12.2022 рік. Відповідач з 07.09.2021 року перебував під вартою в Державній установі "Рівненський слідчий ізолятор" Рівненської області, відповідно - за цей період до оплачуваних робіт не залучався. З 01.11.2022 року по 31.12.2022 року відповідач за власним бажанням, залучався до оплачуваних робіт у Державній установі "Катеринівська виправна колонія (№ 46)". Він отримував незначні кошти за свою працю, яких для сплати аліментів не було достатньо. Відповідач не ухиляється від свого обов`язку сплачувати аліменти, а у зв`язку з тривалим перебуванням в місцях позбавлення волі лише не має можливості в достатній мірі заробляти та сплачувати аліменти на утримання дітей. Тому вважає, що підстави для стягнення пені з відповідача за спірний період відсутні.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити. Додала, що станом на 2022 рік існувала заборгованість, і вона не погашена й на даний час. Але позивачка просить суд ухвалити рішення про стягнення пені з липня по грудень 2022 року. Також зазначає, що відповідач був засуджений до позбавлення волі, у подальшому переведений для відбування покарання в ДУ "Катеринівська виправна колонія № 46". У своїй заяві про працевлаштування він не зазначив про те, що має заборгованість зі сплати аліментів, бо в іншому разі він був би забезпечений роботою у максимальному розмірі. Дійсно, відповідач мав дохід, що був не достатній аби сплачувати аліменти у повному розмірі, але він не вжив всіх заходів щодо того, щоб мати вищі доходи. Це свідчить про наявність у відповідача умислу щодо несплати аліментів. За наведеного просить суд задоволити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала покликаючись на доводи, які викладені у відзиві. Одночасно пояснює про розуміння відповідачем свого обов`язку щодо виконання рішення суду про стягнення аліментів. Пояснила, що на даний час відповідач відбуває покарання в місцях позбавлення волі. За період з 01.07.2022 року по 12.10.2022 року вини та умислу зі сплати аліментів у нього не має, тому, що він не мав змоги заробляти кошти. З 01.11.2022 року по 31.12.2022 року відповідач за власним бажанням залучався до оплачуваних робіт в Державній установі "Катеринівська виправна колонія № 46" та отримував незначну заробітну плату. В період з 01.07.2022 року по 12.10.2022 року відповідач зовсім не мав коштів на сплату аліментів. Наголосила, що заборгованість у відповідача виникла не з його вини, він не ухилявся від обов`язку сплачувати аліменти. В задоволенні позову просить відмовити.

Суд намагався провести судове засідання в режимі відеоконференції з метою участі відповідача у справі, однак така відеоконференція не відбулася.

Представник відповідача зазначила про те, що у неї з відповідачем була домовленість щодо того, що якщо провести судове засідання у режимі відеоконференції не буде можливості, то відповідач не заперечуватиме щоб справа розглядалася без його участі, але за участі представника відповідача.

Тому суд вважає, що немає підстав для відкладення розгляду справи. Адже права відповідача у такому випадку порушені не будуть.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

За положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей.

Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 19.04.2021 р. було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви - 05.02.2021 року, і до досягнення дітьми повноліття.

Державним виконавцем відділу ДВС у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 13.03.2023 р. по виконавчому провадженню ВП №65745717 надано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, і станом на 01.03.2023 року розмір заборгованості становить 84 628, 57 грн.

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.4 ст.17 СК України невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Згідно п.1. ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Як вбачається із правової позиції, висловленої у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

У разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц.

Державним виконавцем відділу ДВС у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 13.03.2023 р. по виконавчому провадженню ВП №65745717 надано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, і станом на 01 березня 2023 року розмір заборгованості становить 84 628, 57 грн.

Згідно з наданим позивачкою розрахунку загальна сума пені, що визначена за період з липня по грудень 2022 р., становить 20 880 грн.

Як вбачається з довідки від 27.07.2023 р., виданої відділом фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку державної установи "Катеринівська виправна колонія № 46", засуджений ОСОБА_2 , 1979 р.н., за період з 01 листопада 2022 року по 31 травня 2023 року в установі працював та мав таку заробітну плату:

листопад 2022 року - 1077 грн. 50 коп.

грудень 2022 року - 719 грн. 56 коп.

січень 2023 року - 1615 грн. 60 коп.

лютий 2023 року - 12818 грн. 27 коп.

квітень 2023 року - 2644 грн. 02 коп.

травень 2023 року - 1263 грн. 61 коп.

Як вбачається з довідки, виданої відділом фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку державної установи "Катеринівська виправна колонія № 46" про рух особистих коштів на особовому рахунку засудженого, ОСОБА_2 , 1979 р.н., за період перебування в установі мав залишок коштів станом на 20.07.2023 року - 702 грн. 99 коп.

Отже та обставина, що відповідач ОСОБА_2 утримувався під вартою з 26.11.2020 р. в ДУ «Рівненський слідчий ізолятор», з 07.09.2021 року в ДУ "Катеринівська виправна колонія № 46" та з 07.08.2023 року утримується у ДУ "Городоцький виправний центр № 131" та твердження у зв`язку з цим про неможливість працевлаштуватись не свідчить про відсутність його вини у виникненні боргу зі сплати аліментів.

Адже відповідач не доклав усіх зусиль щодо того, щоб отримати роботу та мати доходи і, відповідно, у повному обсязі виконувати свої зобов`язання зі сплати аліментів.

Так, при прибутті до ДУ "Катеринівська виправна колонія (№ 46)" відповідач за поданою ним заявою був працевлаштований, про що подані сторонами докази. Однак, при поданні заяви про працевлаштування він не вказав, що у нього є борг зі сплати аліментів.

За положеннями ч.1 ст. 118 КВК України, засуджені до позбавлення волі мають право працювати. Праця здійснюється на добровільній основі на підставі договору цивільно-правового характеру або трудового договору, який укладається між засудженим та фізичною особою - підприємцем або юридичною особою, для яких засуджені здійснюють виконання робіт чи надання послуг. Такі договори погоджуються адміністрацією колонії та повинні містити порядок їх виконання. Адміністрація зобов`язана створювати умови для праці засуджених за договорами цивільно-правового характеру та трудовими договорами.

За положеннями ч.2 ст. 118 КВК України, з асуджені до позбавлення волі, які мають заборгованість за виконавчими документами, зобов`язані працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії, до погашення такої заборгованості.

Позивачка зазначає про те, що якби відповідач повідомим би адміністрацію виправної колонії про наявність у нього заборгованості зі сплати аліментів, то його б працевлаштували на роботу із тими умовами праці, які надавали б можливість отримувати відповідачеві більший заробіток.

З такими доводами позивачки суд погоджується.

Зазначена обставина не була спростована представником відповідача.

Суд також не погоджується з поясненнями представника відповідача щодо того, що оскільки до установи виконання покарань не був надісланий виконавчий лист про стягнення аліментів, то у відповідача не було підстав для зазначення у заяві про працевлаштування відомостей про те, що він має аліментні зобов`язання чи зазначати про наявну заборгованість зі сплати аліментів.

Адже відповідач достойменно знав про те, що з нього стягуються аліменти. Він також знав, що у нього наявна заборгованість зі сплати аліментів. А відсутність в установі виконання покарань виконавчого листа про стягнення з нього аліментів не була перешкодою для зазначення відповідних відомостей у заяві про прийняття на роботу.

В ході розгляду справи було встановлено, що відповідач має заборгованість зі сплати аліментів, і така заборгованість виникла з його вини. А тому суд вбачає підстави для застосування ст. 196 СК України.

Позивачка надала суду розрахунок, згідно якого сума неустойки (пені) складає 20 880 грн., що не перевищує розмір заборгованості зі сплати аліментів. Відповідач чи його представник не подали суду альтернативний розрахунок, а тому у суду немає підстав для неприйняття до уваги доводів позивачки щодо наявного розміру неустойки (пені).

Виходячи з розрахунку, пеня нарахована станом на 31 січня 2023 року і складає загальну суму 20880 грн.:

липень 2022 року (2000+2000-2000)=2000 грн.х1%х184 дні = 3680 грн.;

серпень 2022 року (2000+2000)=4000 грн. х1%х153 дні = 6120 грн.;

вересень 2022 року (2000+2000)=4000 грн. х1%х123 дні = 4920 грн.;

жовтень 2022 року (2000+2000)=4000 грн. х1%х92 дні = 3680 грн.;

листопад 2022 року (2000+2000)=4000 грн. х1%х62 дні = 2480 грн.

Аналізуючи зібрані у справі докази суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл між сторонами судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судових витрат (сплата судового збору), то судові витрати повинні бути стягнуті з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені нарахованої на заборгованість зі сплати аліментів - задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь:

? ОСОБА_1 20880 (двадцять тисяч вісімсот вісімдесят) грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період липень-листопад 2022 року станом на 31 січня 2023 року;

? Рівненського районного суду Рівненської області за наступними реквізитами: отримувач коштів: ГУК у Рівненській області / Рівненський район / 22030101, Код отримувача( ЄДПРОУ): 38012494 Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), Код банку отримувача (МФО) 899998, Номер рахунку (IBAN): UA0017295, Код класифікації доходів бюджету: 22030101 Призначення платежу: *;101;______(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України), судовий збір, сума - 1073 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивачка: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканка АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканець АДРЕСА_1 , на даний час відбуває покарання в ДУ "Городоцький виправний центр (№ 131)", с. Городок Рівненського району Рівненської області).

Суддя Красовський О.О.

Повне рішення суду складено 18 жовтня 2023 року.