Справа № 196/250/23
№ провадження 2-др/196/2/23
УХВАЛА

17.10.2023 смт Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Костюкова Д.Г.,

за участю секретаря судовоих засідань: Дорошенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Царичанка заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Казанцева Станіслава В`ячеславовича про ухвалення додаткового рішення про вирішення питання розподілу судових витрат на правничу допомогу відповідача у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2023 року в цивільній справі №196/250/23 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

25 вересня 2023 року до суду від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Казанцева С.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, про стягнення із ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" на користь відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 32 607,75 грн.

В обґрунтування заяви посилається на те, що рішенням суду стягнуто з відповідача ОСОБА_1 67 261,00 грн. заборгованості за кредитними договорами з 273 338,50 грн., заявлених позивачем ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів".

Відповідачем були понесені судові витрати на професійну правову допомогу та відповідно до Договору, укладеного між відповідачем ОСОБА_1 та Адвокатським бюро Станіслава Казанцева "Джастіс" було погоджено вартість послуг з супроводу справи у сід першої інстанції - 12 000,00 грн. Також, Договором про надання правової допомоги передбачено гонорар адвоката - 10% від суми, на яку буде зменшено грошове зобов`язання відповідача за результатами розгляду справи. Гонорар розраховується наступним чином: 273 338,50 грн. (сума заявлених позовних вимог) - 67 261,00 грн. (сума, стягнення якої було задоволено судом) = 206 077,50 грн. х 10%= 20 607,75 грн. Таким чином, загальний розмір витрат на правову допомогу, щл були понесені відповідачем складає 20 607,75 грн.

Вказує, що відповідно до постанов Верховного Суду у справах №922/676/21 від 14.12.2021, №905/716/20 від 08.04.2021, №916/2087/18 від 31.03.2021, №922/3812/19 від 10.12.2020, зазначається, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто, сам факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

11 жовтня 2023 року представник позивача ТОВ"Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" Дергунова А.В. через систему "Електронний суд" подала заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення з приводу понесених відповідачем витрат на правничу допомогу, оскільки відповідачем та його представником не надано належних та допустимих доказів в підтвердження сплати коштів в розмірі 12000,00 грн. Щодо вимоги представника відповідача про стягнення з позивача витрат на правову допомогу в розмірі 20607,75 грн., що становить 10% від суми, на яку буде зменшено грошове зобов`язання відповідача за результатами розгляду справи, то вважає таку вимогу незаконною. Оскільки рішенням суду позовні вимоги задоволено частково, а тому і витрати на професійну правничу допомогу покладаються, зокрема у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст.141 ЦПК України). Таким чином, за умови доведення стороною відповідача дійсності понесення витрат на правничу допомогу, задоволенню підлягали б витрати у розмірі 2952,00 грн. (12000,00 грн. х 24,6%). Крім того, при визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Таким чином, прохають заяву про ухвалення додаткового рішення залишити без розгляду та задоволення.

Сторони та їх представники в судове засідання не з`явились, надіславши до суду заяви про розгляд заяви про ухвалення додакового рішення у справі без їх участі.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасниківсправичи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріалицивільної справи №196/250/23 та доводи заяви про ухвалення додаткового рішення про вирішення питання розподілу судових витрат на правничу допомогу відповідача, суд приходить до наступного висновку.

18 вересня 2023 року рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області позовні вимоги ТОВ"Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ"Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість у загальному розмірі 67 261,00 грн. та судовий збір у розмірі 1 009,03 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Відповідно до п.20 роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі" додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 270 ЦПК, воно не може змінити суті основного рішення або містити у собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення і додаткове рішення може бути ухвалене лише у випадках і за умов, вичерпний перелік яких передбачений статтею 270 ЦПК України. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд має право відмовити в його ухваленні, постановивши відповідну ухвалу.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частинами першою, другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови у позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, статтею 141 ЦПК України визначено порядок розподілу судових витрат, у тому числі пов`язаних із розглядом справи, і такий порядок поставлено у залежність від результатів розгляду справи по суті.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до вимог ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Порядок розподілу судових витрат по справі визначений статтею 141 ЦПК України, відповідно до якого та з врахуванням положень статті 265 ЦПК України, яка визначає зміст рішення суду, за загальним правилом, судові витрати розподіляються під час ухвалення рішення суду за умови надання стороною до ухвалення такого рішення доказів понесення відповідних витрат.

Виключення з цього правила міститься в частині восьмій статті 141 ЦПК України, відповідно до якої розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За змістом п. 5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат, але виключно за умови визначеної частиною восьмою статті 141 ЦПК України (завчасного до закінчення судових дебатів подання заяви про розподіл судових витрат).

Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такою сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

При цьому вимогами ч. 8 ст. 141 ЦПК України імперативно встановлено, що докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд встановив, що під час розгляду цивільної справи № 196/250/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідачу ОСОБА_1 правничу допомогу у вказаній справі надавав адвокат Казанцев С.В., що підтверджується ордером на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ № 1187090 від 16 березня 2023 року.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що сторона відповідача під час розгляду судом цивільної справи № 196/250/23, а саме ні у відзиві на позов, ні у запереченнях на відповідь на відзив, а також у заявах про розгляд справи у відсутність відповідача та її представника (а.с.107-120, 126-127, 201-214, 217-220, 223-226, 228-230), та до ухвалення рішення суду не подавала будь-яких доказів на підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, не зробила жодних заяв про те, що відповідач понесла витрати на правничу допомогу, заяв про неможливість подання доказів на підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу через наявність на то поважних причин, а також до закінчення судових дебатів не заявляла клопотання про подання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, як то вимагають положення ч.8 ст.141 ЦПК України.

При цьому, суд зауважує на тому, що стороною відповідача при надсиланні до суду відзиву на позов, заперечень на відповідь на відзив не були долучені, ані договір про надання правової допомоги №687 від 16 березня 2023 року, укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро Станіслава казанцева "ДЖАСТІС", ані специіфікація №1 до договору про надання правової допомоги №687 від 16 березня 2023 року, в якій визначений перелік послуг з надання правової допомоги, їх вартість та порядок розрахунків, враховуючи ту обставину, що вказані документи були укладені сторонами до дня надсилання до суду відзиву на позов, тобто до 07 квітня 2023 року, що в свою чергу свідчить про те, що такі документи могли бути подані одночасно з відзивом на позов. При цьому причини неможливості подання таких доказів разом з відзивом на позов, стороною відповідача ні у відзиві на позов, ні в інших клопотаннях та заявах, направлених стороною відповідача до суду, наведені не були.

У додатковій постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 910/9111/17 зазначено, що відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється за наявності відповідної заяви (клопотання) сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, а в суді касаційної інстанції - до прийняття постанови у справі.

У постанові Верховного Суду від 14 січня 2019 року у справі № 927/26/18 зроблено висновок про те, що відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Водночас перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

У постанові Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі № 161/7163/20 (провадження № 61-4004св21) зазначено, що для відшкодування витрат на професійну правову допомогу учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.

Таким чином, якщо учасник справи до закінчення судових дебатів не заявив клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, суд не має підстав для розгляду питання про розподіл здійснених учасником витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Таким чином, неподання та незаявлення стороною відповідача до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. 141, 142, 258-261, 270, 353, 354 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Казанцева Станіслава В`ячеславовича про ухвалення додаткового рішення про вирішення питання розподілу судових витрат на правничу допомогу відповідача у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Д.Г. Костюков