Справа № 627/379/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року смт Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Бугаєнко І.В.,

за участі секретаря - Бондаренко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в смт Краснокутськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області про визнання права власності на спадкове майно -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить: 1) поновити строк для звернення з позовом до суду; 2) визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями розташований по АДРЕСА_1 , після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина на його майно, яке складається з житлового будинку з господарським будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального будинку від 09.10.1982 року. Дітей у померлого не було. Заповіт померлим не складався.

Позивач зазначає, що з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, звернулася до Краснокутської державної нотаріальної контори, де за її заявою була заведена спадкова справа № 24/2023. Постановою нотаріуса, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу та у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини.

Вказує, що станом на грудень 1999 року вона працевлаштувалась на матеріально-відповідальну посаду в іншому районі, оскільки на той час для працевлаштування необхідно було бути зареєстрованим за місцем праці, тому вона і знялася з реєстрації постійного місця проживання, але фактично залишилася проживати разом з чоловіком безперервно та постійно за адресою: АДРЕСА_2 . Після смерті чоловіка, здійснила його поховання та відразу, декілька днів після його смерті, вже 04.01.2000 року знову зареєструвалась за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить відмітка в домовій книзі. Факт постійного проживання разом з чоловіком на час його смерті підтверджується актом обстеження складеного депутатом Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області. Іншим позасудовим шляхом позивач не може отримати спадщину, у зв`язку з чим звернулася до суду.

Позивач у судове засідання 05.10.2023 року не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлялася, 25.07.2023 року надала до суду заяву з проханням завершити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.У судовому засіданні від 25.07.2023 року пояснила суду, що разом з чоловіком ОСОБА_2 з 1981 року проживали по АДРЕСА_1 , де і на тепер продовжує проживати сама. ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік помер. На момент його смерті позивач не була з ним зареєстрована за вказаною адресою через те, що з 1996 по 1999 рік працювала в Охтирському районі Сумській області, в колгоспі «Маяк» на посаді «обліковця», де і вимушена була зареєструватися, оскільки того потребувало чинне законодавство. Проте, попри зазначене продовжувала проживати з чоловіком по АДРЕСА_1 , та вести спільне господарство, та протягом декількох років кожного робочого дня їздила на роботу в Охтирський район Сумської області. Поховавши чоловіка, позивач декілька днів потому знову зареєструвалася за колишньою адресою: по АДРЕСА_1 . З того часу і по тепер позивачка здійснює догляд за будинком, користується земельною ділянкою, сплачує комунальні платежі, переоформивши на себе всі особові рахунки. Зазначила, що після смерті чоловіка, позивачка фактично вступила в право користування спадковим майном.

Представник відповідача - Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області у відкрите судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлявся, 31.05.2023 року надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника за наявними в матеріалах справи документами, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданим Краснокутським районним відділом державної реєстрації актів цивільного Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) /а.с. 6/.

Після його смерті відкрилася спадщина на майно, що складається із житлового будинку з господарським спорудами по АДРЕСА_2 .

Як вбачається з довідки № 140 від 09.03.2023 року, виданої КП «Краснокутським бюро технічної інвентаризації», на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по АДРЕСА_1 (колишній АДРЕСА_1 , станом на 31.12.2012 року право власності право приватної власності зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 09.10.1982 року, посвідченого Краснокутською держнотконторою. Реєстраційний номер: книга 26 номер запису 2814 /а.с.11/.

З довідки №294 від 01.03.2023 року, виданої Виконавчим комітетом Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, вбачається, що ОСОБА_2 , 1949 року народження, на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , один /а.с.9/.

У довідці №996 від 05.07.2023 виданій Виконавчим комітетом Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, на ім`я ОСОБА_1 , 1951 року народження, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , зазначено, що з 04.01.2000 року ОСОБА_1 на день смерті чоловіка, ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала разом з ним, що підтверджується актом депутата Краснокутської селищної ради Коваль І.М. /а.с. 62/.

Відповідно до акту обстеження житлового будинку складеного депутатом Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області Коваль І.М. від 01.05.2023 року, за участю двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зі слів ОСОБА_1 та підтвердження свідків було встановлено, що ОСОБА_1 була дружиною ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня його смерті проживала разом з ним в одному домоволодінні, вели спільне господарство, після його смерті здійснила поховання чоловіка та проживає в зазначеному будинку по теперішній час /а.с.10/.

Про факт реєстрації позивачки за адресою: АДРЕСА_1 , через декілька днів після смерті чоловіка, за вказаною адресою свідчить і запис в домовій книзі для прописки громадян, які проживають в будинку АДРЕСА_1 , з якої вбачається, що ОСОБА_1 була зареєстрована в зазначеному будинку від 04.01.2000 року /а..с 17-18/.

Згідно із копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 17.11.1979 року виданого Краснокутським районним відділом ЗАЦС Харківської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уклав шлюб з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис №115. Після шлюбу дружини присвоєно прізвище « ОСОБА_1 », /а.с. 8/.

Допитана у відкритому судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 пояснила, що знає ОСОБА_1 з 1991 року, з того часу як свідок поселилася по АДРЕСА_1 . Чоловік позивачки, ОСОБА_7 , проживав разом з дружиною та донькою ОСОБА_8 , по АДРЕСА_1 . На час смерті чоловіка, вони проживали разом, хоча фактично ОСОБА_9 була зареєстрована в Сумській області, у зв`язку з роботою. Кожного дня протягом 3-х років, ОСОБА_9 їздила на роботу в Сумську область, при цьому проживала по АДРЕСА_1 разом з чоловіком ОСОБА_2 та донькою ОСОБА_8 . Чоловік ОСОБА_9 помер в 1999 році. На день смерті ОСОБА_1 проживала разом з ним в АДРЕСА_1 , де позивач продовжує проживати і по тепер.

Допитана в якості свідка у відкритому судовому засіданні ОСОБА_3 , пояснила, що знає позивачку ОСОБА_1 як свою сусідку, починаючи 1989 року, бачиться з нею кожного дня. Позивачка проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_2 , пізніше вони вдочерили ОСОБА_8 , та почали жити втрьох. ОСОБА_1 постійно проживала зі своїм чоловіком, вели спільне господарство. За три роки до смерті чоловіка, ОСОБА_1 поїхала працювати в Охтирський район Сумської області. Оскільки на той час не можна було працювати в іншій області без реєстрації, ОСОБА_1 вимушена була знятися з місця реєстрації по АДРЕСА_1 , та зареєструватися в с. Пологи Охтирського району Сумської області, проте продовжувала проживати в будинку АДРЕСА_1 , та кожного дня їздила на роботу в Сумську область. ІНФОРМАЦІЯ_5 помер її чоловік. На день його смерті позивачка проживала з ним за адресою АДРЕСА_1 ; його похованням займалася позивач. Після смерті чоловіка позивачка покинула роботу в Сумській області, та зареєструвалася по АДРЕСА_1 , продовжила вести господарство, доглядати за будинком, користуватися земельною ділянкою, тобто, фактично вступила в право користування майном після смерті свого чоловіка.

Оскільки спадкодавець, чоловік позивачки - ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після нього відкрилася спадщина, отже, до правовідносин зі спадкування застосовується положення Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року.

Так, за приписами ст. 525 ЦК УРСР 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Згідно зі ст. 527 ЦК УРСР 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно із ч.1 ст. 548 ЦК УРСР 1963 для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Відповідно до ч.1 п.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Як встановлено судом, 13 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Краснокутської державної нотаріальної контори Богодухівського району Харківської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом /а.с.44/.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.04.2023 року, винесеною державним нотаріусом Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області, виконуючою обов`язки державного нотаріуса Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області Руденко В.О., відмовлено ОСОБА_1 у вчинення нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що пропустила строк для прийняття спадщини та відсутні документи на спадкове майно /а.с. 7/.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Статтею 549 ЦК УРСР визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З копії спадкової справи № 73/2023, наданої Краснокутською державною нотаріальної конторою Харківської області, на виконання ухвали суду про витребування доказів від 22.05.2023 року, вбачається, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 було заведено спадкову справу №73/2023. Так, 13.04.2023 року до нотаріальної контори надійшла заява про прийняття спадщини від ОСОБА_1 за вх. №188. Інших заяв про прийняття спадщини чи відмови від неї до нотаріальної контори не надходило. Свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом нікому не видавалися. Вказані відомості підтверджуються також інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 72139174 від 13.04.2023, витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 72139216 від 13.04.2023, інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 72139233 від 13.04.2023 /а.с. 47,48/.

Відповідно до відповіді Харківського обласного державного нотаріального архіву від 15.03.2023 року №639/01-20, за наявними в архіві даними, згідно з записами в алфавітних книгах обліку спадкових справ Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області за 1999-2000 роки, заяви про прийняття спадщини, відмови від спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину від спадкоємців померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , що постійно мешкав в смт Краснокутську Харківської області, до нотаріальної контори не надходили, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися /а.с. 51/.

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємецею за законом після померлого чоловіка ОСОБА_2 і є такою, що спадщину прийняла.

Статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено підстави для державної реєстрації прав, так, зокрема, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: свідоцтва про право на спадщину; судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та ін.

Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 №3425-XII нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Пунктами 4.15 та 4.18 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Мін`юст України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5 встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Так, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.04.2023 року, ОСОБА_1 було відмовлено у вчинення нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що у ОСОБА_1 крім іншого відсутні документи на спадкове майно /а.с. 7/.

Про втрату оригіналудоговору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 09.10.1982 року, посвідченого Краснокутською держнотконторою на ім`я ОСОБА_2 , 20.04.2023 року позивачем було подано оголошення в Краснокутській районній газеті «Промінь», випуск №16 від 20.04.2023 року /а.с. 25/.

Як встановлено судом, інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 немає, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 73/2023 року, заведеної після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , копія якої знаходиться в матеріалах справи /а.с.42-51/.

Таким чином, судом встановлено, що позивач є єдиною спадкоємицею за законом після померлого ОСОБА_2 , до складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 , який, як встановлено судом, належить ОСОБА_2 і може бути успадкований його спадкоємцями.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із положеннями ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З викладеного вбачається, що позивачі в установленому законом порядку прийняли спадщину, і не можуть бути позбавлені права власності на спірний будинок в порядку спадкування.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки позивачем надано до суду достатньо доказів на їх підтвердження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 10, 11, 12, 13, 76-79, 81, 89, 247, 263, 264, 265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , право приватної власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 , після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач - ОСОБА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач - Краснокутська селищна рада Богодухівського району Харківської області, розташована за адресою: 62002, Харківська область, Богодухівський район, смт Краснокутськ, вул. Охтирська, 1, .

Суддя Бугаєнко І. В.