Справа № 206/4833/23
Провадження № 2-о/206/422/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Кушнірчук Р.О., розглянувши матеріали заяви в порядку окремого провадження ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання батьком своєї малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

17 жовтня 2023 року до суду в електронному вигляді, за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» за електронним цифровим підписом представника заявника ОСОБА_2 надійшла вказана заява.

Суд звертає увагу заявника на те, що порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано нормами Цивільного процесуального кодексу України. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов, зокрема ст. ст. 293-294, 315-319 ЦПК України.

Ознайомившись з матеріалами заяви суддя приходить до висновку, що заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання вимог, передбачених нормами ЦПК України.

З огляду на те, що нормами ЦПК не врегульовано питання залишення без руху заяв в порядку окремого провадження, у даному випадку застосуванню підлягають загальні норми цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, заявник просить встановити факт того, що він самостійно виховує малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Водночас із цим, в матеріалах заяви відсутні докази того, що цей факт кимось не визнається, та є таким, що об`єктивно перешкоджає заявнику у реалізації його прав.

Крім того, з заяви про встановлення факту самостійного виховання батьком своєї малолітньої дитини вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 2007 року по січень 2023 року проживали в цивільному шлюбі та від даних відносин мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає та перебуває на теперішній час на утриманні батька.

Відповідно до ч. 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Водночас із цим, заявником у заяві не зазначено ОСОБА_4 як заінтересовану особу, а натомість зазначено заінтересованою особою ОСОБА_5 голову квартального комітету № 26.

Суд звертає увагу, на те, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч. 4 ст. 315 ЦПК України).

Крім того, у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З аналізу наведених норм вбачається, що характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою таких справ є встановлення юридичного факту або стану.

При цьому, в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне. Критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту, навіть за відсутності заперечень таких осіб.

У заяві зазначено, що метою встановлення такого факту є необхідність оформлення документів для допомоги на дитину, яка виховується тільки одним із батьків, та переміщення заявника і його дитини без документального оформлення згоди від матері.

Отже, з поданої до суду заяви вбачається спір про право, оскільки вимога про отримання допомоги на дитину, яка виховується тільки одним із батьків та переміщення заявника і його дитини без документального оформлення згоди від матері пов`язана із спором про цивільне право.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з п. п. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року (далі Закон), за подання до суду заяви у справах окремого провадження ставка, яка подана фізичною особою ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» № 2710-IX від 03 листопада 2022 року, з 1 січня 2023 року визначено прожитковий мінімум на одну працездатну особу 2684 гривні.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону, при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Так, заявником має бути сплачено 429,44 гривень судового збору за подання до суду заяви у справі окремого провадження в електронній формі.

Водночас, заявник у своїй заяві помилково зазначає, що він є звільненим від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону, оскільки за цією підставою від сплати судового збору звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України, виключно у справах пов`язаних з порушенням їхніх прав, в той час, як у даній справі окремого провадження не вирішується питання про захист прав ОСОБА_1 як учасника бойових дій.

Частинами 1, 2 ст. 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

В свою чергу, суддя звертає увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 318 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання батьком своєї малолітньої дитини залишити без руху.

Для виправлення зазначених в ухвалі недоліків встановити заявнику строк, який не може перевищувати 3 (трьох) днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Попередити, що у випадку не усунення в зазначений строк заявником недоліків заяви, вона буде вважатись неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Р.О. Кушнірчук