Справа № 175/2213/23
Провадження № 2-о/175/53/23
РІШЕННЯ

Іменем України

09 жовтня 2023 року смт.Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Бойко О.М.

при секретареві судового засідання Бабко-Малій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання чоловіка і жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання чоловіка і жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

У травні 2023 року заявник ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Стрюк С.В., звернувся до Дніпропетровського районного суду із заявою про встановлення факту проживання чоловіка і жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

11 травня 2023 року згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями, зазначена заява було розподілена до провадження судді Бойко О.М.

В заяві ОСОБА_1 просить суд встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 і ОСОБА_3 з 23 квітня 2008 року і по день смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви заявник вказував на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , з якою заявник ОСОБА_1 прожив однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2008 року і до дня її смерті.

З 2008 року заявник разом з ОСОБА_3 проживали у квартирі, яка належить ОСОБА_3 на підставі права власності, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Доказом цього факту є запис про реєстрацію місця проживання в паспорті ОСОБА_1 .

Весь цей час ОСОБА_1 з ОСОБА_3 вели спільне господарство, мали спільний бюджет, витрати, разом харчувалися, придбавали продукти, мебель та інше спільне майно. Окрім того, разом приймали участь в утриманні квартири та дачного будинку за містом, здійснювали ремонти та несли інші спільні витрати.

Від першого шлюбу ОСОБА_3 мала сина - ОСОБА_4 , який трагічно загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заявник разом з ОСОБА_3 здійснювали його поховання. На той час ОСОБА_3 дуже складно перенесла втрату сина, тому ОСОБА_1 її всяко підтримував. Всі витрати на поховання також несли разом.

На початок війни ОСОБА_3 сильно захворіла, їй був встановлений діагноз - рак. Лікування потребувало багато коштів та особистого, ретельного догляду. ОСОБА_1 здійснював за нею догляд, придбавав ліки, возив по лікарях на консультації.

Внаслідок того, що почалася війна і знаходиться в Херсонській області було небезпечно, окрім того ОСОБА_3 потребувала операційного втручання, було прийнято спільне рішення переїхати до її родичів у Дніпропетровську область для тимчасового проживання та продовжити здійснювати лікування та провести операцію.

У січні 2023 року ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 переїхали до її троюрідної сестри ОСОБА_2 за адресою: с. Перше травня, Дніпровського району, Дніпропетровської області.

З 04 січня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 отримали статус - внутрішньо переміщені особи, та були тимчасово зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , про що свідчить довідка від 04.01.2023 року видана Виконавчим комітетом Любимівської сільської ради Дніпровського району, Дніпропетровської області.

Після переїзду ОСОБА_1 та ОСОБА_3 продовжили разом мешкати та вели спільне господарство, та несли спільні витрати.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 видано Новокодацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Для ОСОБА_1 це стало великою втратою. Разом він прожив з ОСОБА_3 однією сім`єю більше 15 років. У них були теплі та дружні стосунки, кожний з них дорожив один одним, цінував, допомагав, підтримував. Разом вони часто відпочивали з друзями, всі їх сприймали сім`ю. Доказом факту фактичних шлюбних відносин є спільні фотографії. Не зважаючи на те що ОСОБА_3 померла заявник залишався жити у її родичів, де його сприймають як чоловіка ОСОБА_3

11 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу Перфілової О.А. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , про що свідчить витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі №73156810 від 11.07.2023 року. Але внаслідок того, що шлюб між ним та ОСОБА_3 не був зареєстровано, отримати спадщину заявник не має можливості, тому був вимушений звернутися до суду з цією заявою для встановлення факту проживання чоловіка і жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Заінтересована особа ОСОБА_2 доводиться ОСОБА_3 троюрідною сестрою, інших спадкоєців після смерті ОСОБА_3 не має.

До початку війни ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мешкали у місті Херсон. Після початку війни вони разом переїхали у Дніпропетровську область з невеликою кількістю речей залишивши квартиру, дачу, спільне майно, документи. В квартирі залишилось багато речей, документи, які могли свідчити про ведення спільного господарства та витрат.

Належними та достатніми доказами того, що заявник ОСОБА_1 мешкав більше 5 років разом з ОСОБА_3 , ввів спільне господарство, ніс витрати є паспорт ОСОБА_1 з відміткою про місце реєстрації в квартирі ОСОБА_3 , та спільні фотографії. Окрім того факт спільних відносин може підтвердити сестра ОСОБА_3 - ОСОБА_2 .

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився.

Представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Стрюк С.В. надала до канцелярії суду заяву про підтримання вимог заяви та слухання справи без її присутності.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні не з`явилась, надала до канцелярії суду заяву про підтримання вимог заяви та слухання справи без її присутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Частиною 3 статті 294 ЦПК України встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Так, відповідно до 1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане Новокодацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №471.

З 2008 року ОСОБА_1 проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_3 у квартирі, яка належить ОСОБА_3 на підставі права власності, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Внаслідок того, що почалася війна і знаходиться в Херсонській області було небезпечно, було прийнято спільне рішення переїхати до родичів ОСОБА_3 у Дніпропетровську область для тимчасового проживання.

У січні 2023 року ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 переїхали до її троюрідної сестри ОСОБА_2 за адресою: с. Перше травня, Дніпровського району, Дніпропетровської області.

З 04 січня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 отримали статус - внутрішньо переміщені особи, та були тимчасово зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , про що свідчить довідка від 04.01.2023 року видана Виконавчим комітетом Любимівської сільської ради Дніпровського району, Дніпропетровської області.

Після переїзду ОСОБА_1 та ОСОБА_3 продовжили разом мешкати та вели спільне господарство, та несли спільні витрати, фактично виконували всі права та обов`язки подружжя.

Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що ознаками сім`ї є, зокрема, спільне проживання, спільний побут та ведення спільного господарства.

В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство.

Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 2 СК України Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання.

Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому.

Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства.

Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.

Поняття "проживання однією сім`єю" та "член сім`ї" не є тотожними.

Особа може бути близьким родичем спадкодавця, тобто відноситися до членів сім`ї, проте не проживати з ним однією сім`єю.

Центральною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем.

Відповідно до ч.1 ст.36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Відповідно до ч.1 ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 17.06.2020 по справі №755/180/12/16-ц (провадження № 61-40658св18), для застосування положень вищевказаної статті необхідною умовою є, зокрема, встановлення факту неперебування осіб у будь-якому іншому шлюбі. Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі №522/1252/14-ц (провадження № 61-11255св18), від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц (провадження № 61-23286св18), від 25 квітня 2019 року у справі № 759/4596/18 (провадження № 61-3852св19).

Згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст.74 СК України слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю.

Частинами першої та другої статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення із спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Так, судом встановлено тривале проживання заявника ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, ведення ними спільного господарства, надання взаємної допомоги, а також що вони були пов`язані спільним побутом, починаючи з 2008 року по день смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто, не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Враховуючи наведе, суд приходить до висновку, що факт, який просить встановити заявник, є юридичним, оскільки, від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, діючим законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, воно не пов`язано з наступним вирішенням спору про право і встановити його іншим шляхом неможливо, у зв`язку із чим, заява підлягає задоволенню.

Відповідно до положень частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 263 - 265, 293, 294, 315, 319, 352-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання чоловіка і жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу - задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця села Чкаловка Марксовського району Саратовської області, РНОКПП НОМЕР_2 ) і ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки місто Херсон, Херсонської області, РНОКПП НОМЕР_3 ) з 23 квітня 2008 року і по день смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бойко О.М.