Єдиний унікальний номер: 448/1182/23
Провадження № 2/448/380/23
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

16.10.2023 м. Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області у складі:

головуючої судді Гіряк С.І.

за участі секретаря судового засідання Семен І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мостиська цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 )

до

відповідача ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 )

предмет та підстави позову: про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

учасники справи:

представник позивача адвокат Гнідець О.М.

відповідач ОСОБА_2 ;

представник відповідача адвокат Цап А.Р.

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача

1. 14 липня 2023 року ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою до ОСОБА_2 з вимогою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

2. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що 23.11.2006 між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Крукеницькою сільською радою Мостиського району Львівської області за актовим записом №18.

3. Зазначає, що від даного шлюбу в них народилися двоє дочок: ОСОБА_3 , 2009 р.н. та ОСОБА_3 , 2015 р.н. Стверджує, що шлюбні відносини між ними фактично припинені, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на сім`ю. Вказує, що подальше спільне життя і збереження щлюбу неможливе, і є таким, що суперечить її інтересам та інтересам сторін та дітей.

4. Зазначає, що відповідач зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними відповідного віку, просить стягнути із відповідача аліменти на її користь до досягнення дітьми повноліття, а у разі навчання дитини у вищому навчальному закладі до закінчення навчання, щомісяця у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) батька, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку.

5. Відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав повністю, з позовними вимогами про стягнення аліментів погодився частково, оскільки діти проживають не тільки з матір`ю, а й з ним також. У поданих поясненнях вказав, що не заперечує проти задоволення позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі не більше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

6. Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, її представник адвокатка Гнідець О.М. в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала та просила вийти за межі позовних вимог і стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 заробітку платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину.

7. Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав повністю, з позовними вимогами про стягнення аліментів погодився частково, вказав, що згідний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 2000 гривень на кожну дитину.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі

8. Ухвалою суду від 24.07.2023 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

9. Ухвалою суду від 11.10.2023 відмовлено у збільшенні розміру позовних вимог.

ІV. Фактичні обставини встановлені Судом

10. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

11. В період сумісного проживання у сторін народилися: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 , НОМЕР_3 .

12. Діти проживають разом з обома батьками за адресою АДРЕСА_3 , що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання гр.. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 затвердженого в.о. старости Садковицького старостинського округу В.Берсеньовим.

13. Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу Судом не встановлено.

14. Учасники справи інформації про матеріальний стан Суду не надали.

V. Оцінка Суду

А. Щодо розірвання шлюбу.

15. Згідно із частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України (далі СК) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

А частиною другою статті 112 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

16. В свою чергу відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається.

17. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у них не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим.

За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя, Суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки судом не встановлена можливість примирення сторін, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Б. Щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей

18. У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

19. А, статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

20. Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

21. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

22. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

23. Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

24. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

25. Виходячи із змісту статті 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя).

26. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

27. Надані сторонами докази, Суд визнає належними і допустимими, оскільки, ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини.

28. Виходячи з викладеного, Суд знаходить, що ОСОБА_2 зобов`язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

29. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача Суд відповідно до статті 182 СК, враховує:

стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

відсутність в матеріалах справи доказів про наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

відсутність в матеріалах справи доказів про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

інші обставини, що мають істотне значення.

30. Звертаючись до суду із позовною вимогою про стягнення аліментів, позивачка просить стягнути із відповідача аліменти на її користь до досягнення дітьми повноліття, а у разі навчання дитини у вищому навчальному закладі до закінчення навчання, щомісяця у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) батька, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку.

31. В судовому засіданні представник позивача просила суд вийти за межі позовних вимог і стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки в розмірі 1/3 частки з усіх його видів доходу.

32. Суд звертає увагу, що згідно п. 5 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією із основних засадам (принципами) цивільного судочинства є диспозитивність.

33. Статтею 13 ЦПК України визначено поняття диспозитивності цивільного судочинства, зокрема встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

34. Враховуючи наведене, суд розглядає даний спір в межах пред`явлених позовних вимог, в яких позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки з усіх його видів доходу.

35. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача Суд відповідно до статті 181 СК, враховує, що позивачка не надала доказів офіційного працевлаштування відповідача та доказів на визначення розміру його доходів, а тому не підлягає до задоволення вимога в частині стягнення аліментів у частці від доходу батька.

36. В даному спорі, суд приймає до уваги посилання відповідача на те, що він погоджується із вимогою позивачки щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей, та згідний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 2000 гривень на кожну дитину. Тому вказаний відповідачем розмір аліментів підлягає до задоволення.

37. Щодо вимоги позивачки ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дітей «до досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому ст.199 СК України до закінчення навчання», суд вважає за доцільне роз`яснити позивачці наступне.

38. Так, згідно положень ст.180, ст.191 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

39. Натомість, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей та його виконання врегульовані нормами глави 16 СК України, зокрема статтями 198-201 СК України.

40. Згідно ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

41. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Тобто, наведена вище норма передбачає, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

42. Відтак, суд роз`яснює позивачці ОСОБА_1 , що у випадку досягнення її дітьми повноліття, така вправі звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини з урахуванням зазначених вище норм законодавства, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

43. Виходячи з встановлених обставин, Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а тому, Суд знаходить підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі по 2000 (дві тисячі) гривень 00 коп. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.07.2023 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В решті позовних вимог слід відмовити, оскільки заявлена позивачкою вимога про стягнення аліментів із відповідача в майбутньому згідно вимог статті 199 Сімейного Кодексу, до закінчення навчання у вищому навчальному закладі, є передчасною, тому відсутні правові підстави для її задоволення.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами

44. Судові витрати, згідно ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

45. Так, згідно квитанції №66835 від 20.07.2023 позивачкою було сплачено 1073,60 грн. судового збору.

Позивачкою заявлено вимогу про розірвання шлюбу, котра була задоволена в повному обсязі, а тому у зв`язку із задоволенням позову на користь позивачки підлягає стягненню з відповідача судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

46. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

47. Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

З цих підстав, статтями 2, 5, 10-13, 18, 141, 258-259, 263265 Цивільного процесуального кодексу, Суд,

У Х В А Л И В :

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити частково.

2. Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 23.11.2006 року Крукеницькою сільською радою Мостиського району Львівської області за актовим записом №18.

3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі по 2000 (дві тисячі) гривень 00 коп. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.07.2023 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

4. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

5. Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 понесені нею витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073 (тисячу сімдесят три) гривні 60 коп.

6. Стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір в сумі 1073 (тисячу сімдесят три) гривні 60 коп.

7. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

8. Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду.

9. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

10. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

11. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

12. Копію рішення, після набрання ним законної сили, надіслати до Мостиського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), РНОКПП НОМЕР_5 .

Повний текст судового рішення складений 23.10.2023.

Суддя Світлана ГІРЯК