Справа № 544/1458/23
пров. № 2/544/246/2023
Номер рядка звіту 71
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09 жовтня 2023 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Ощинської Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання Пірогова В.Г.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Ковтуна М.В. (діє на підставі ордера серія ВІ № 1153344 від 20.07.2023),

представника третьої особи служби у справах дітей виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області - Грицай І.І. (діє на підставі довіреності № 02-31/05 від 03.01.2023),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду по вул. Ярмарковій, 17 у м. Пирятин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору служба у справах дітей виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області про позбавлення батьківських прав,

у с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, в обґрунтування якого вказала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із позивачем, який рішенням Пирятинського районного суду від 17.12.2019 було розірвано. Від даного шлюбу у них народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сторони проживають окремо. Відповідач не цікавиться життям, здоров`ям, вихованням та навчанням дітей, не виявляє щодо них батьківського піклування, не дбає про їх інтереси. Неодноразово відповідач вчиняв домашнє насильство щодо позивача, що негативно позначилося на психологічному стані дітей, у наслідок чого було відкрито кримінальне провадження. Зазначила, що ОСОБА_2 добровільно не надає грошових коштів на жодні потреби дітей, має заборгованість зі сплати аліментів, змінив замки у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , у якому діти проживали з народження, позбавивши їх особистих речей та даху над головою. Позивач будь-яких перешкод для виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків не чинить, пропонувала відповідачу спілкуватися з дітьми, виховувати їх, проте, останній робити цього не бажає, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Тобто самоусунулася від виконання батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітніх дітей. Просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою судді від 07 червня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, пояснила, що підставою звернення до суду з заявою стало те, що ОСОБА_2 узагалі не піклується дітьми, не виконує батьківських обов`язків, крім того, що у примусовому порядку сплачує аліменти, бо добровільно коштів на утримання дітей, він не надавав. На даний час, починаючи з 2021 року ОСОБА_2 позбавив дітей нормальних умов для проживання, відключив газопостачання та електропостачання до будинку, що ускладнило життя дітей. Піти з дітьми на контакт не намагався, діти залишились голодні, холодні, хворі, йому було байдуже. У вихованні дітей він участі не бере. На даний момент старший син з ним не спілкується, оскільки він не допомагав йому ні при вступі до університету, ні при подальшому навчанні. Близько 5 років він узагалі з дітьми не спілкується, не намагається чимось допомогти. Створив умови неможливі для проживання у будинку, пізніше навіть поміняв замки на вхідних дверях, щоб діти не мали доступу до своїх речей, хоча їхні речі є у будинку і по сьогоднішній день. Діти не бажають спілкуватися з батьком. На сьогоднішній день донька відвідує психолога, оскільки отримала серйозну психологічну травму, вона замкнута на контакт іде дуже важко, потрібен особливий підхід. ОСОБА_3 також отримав психологічну травму, що полягає у недовірі до всього, зневага, небажання бачитися та спілкуватися з батьком. Просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно обох дітей, хоча ОСОБА_3 уже повнолітній. У службі розглядалося питання щодо позбавлення батьківських прав стосовно ОСОБА_4 , оскільки ОСОБА_3 на час проведення засідання комісії виповнилося 18 років. Служба усно її повідомила, що висновок буде складено лише стосовно ОСОБА_4 , письмово її не повідомляли. Вона не забороняла дітям спілкуватися з батьком, давала їм право вибору, який вибір би вони зробили, вона б його прийняла, якщо вибір не правильний, вона його корегує, підказує як краще. Відповідач при дітях називав її повією. Діти сказали, що їм такий батько не потрібен. Позов подала у інтересах дітей, щоб у подальшому вони не мали ніяких зобов`язань перед батьком та вона могла вільно виїхати із ними за кордон, у разі потреби. ОСОБА_4 навіть хоче змінити по батькові.

Відповідач у судовому засіданні пояснив, що не дивлячись на те, що суди тягнуться 3 роки, ОСОБА_2 готувалася до цього з 2014 року. Почалося усе з того, що ще у 2019 році він дізнався, що у них було розлучення і, що вона подала на аліменти, хоча потім сказала, що забрала заяву, що моменту розлучення він цього не знав. Тому за 5 років утворився борг. З 2018 року у них почалися конфлікти, коли ОСОБА_2 пішла працювати у готель. Дітей позивач із 2014 року налаштовувала проти нього. Що стосується побутових питань, пояснив, що за 5 років, коли він не сплачував аліменти, бо не знав, що з нього їх стягують, утворився борг з їх сплати, по проханню ОСОБА_2 на його рахунки було накладено арешт і він не зміг оплачувати комунальні послуги. Спільно сторони перестали проживати десь із 2019-2020 року. Позов до суду про визначення місця проживання дітей він не подавав. Посуті ОСОБА_2 заборонила дітям спілкуватися з ним. Старшого сина, він так розуміє, вона купила хорошим життям, а ОСОБА_4 просто психологічно зламала. Був такий випадок, коли вони іще проживали разом, але був уже період розлучення, уранці ОСОБА_4 як завжди не хотіла і ти у школу і тут у ОСОБА_1 прозвучала фраза, що «Або ти перестанеш тріпати мені нерви, або я тебе оставлю з цим «падлом» і його повіями». ОСОБА_1 викликала поліцію, писала на нього заяви. Пояснення які писали діти, були написані під диктовку. Коли ОСОБА_2 ішла на з дому, то діти залишалися з ним і не боялися. З будинку ніхто нікого не виганяв. Виганяв лише подругу позивача, коли та шастала по їхньому двору. До суду із заявою про визначення годин побачення з дітьми не звертався, бо не знав, що так можна. Позов не визнає, має намір налагодити відносини з дітьми, хоча старший син сказав, що не хоче з ним спілкуватися, а з донькою він би спілкувався. Але він розуміє, який на неї буде психологічний тиск зі сторони ОСОБА_2 . Він звертався у службу, просив відгородити дітей від їхніх проблем, був налаштований розібратися і все закінчити. З класними керівника щодо навчання дітей не спілкувався, говорив з іншими учителями. На даний час сплачує аліменти і борги по них. На день народження купив ОСОБА_4 ляльку, яку мати дозволила їй у нього узяти, бо не усі подарунки мати дозволяє дітям у нього брати. З донькою не спілкується через психологічний тиск її матері, яка зробила дитину заручницею своїх амбіцій. Після засідання комісії спроб спілкування з донькою не вчиняв, оскільки вважав, що у нього будуть проблеми з поліцією, бо як неодноразово зазначалося, що він наносить психологічну травму дитині.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Ковтун М.В. у судовому засіданні пояснив, що мати двох дітей таким чином вирішує питання щоб задовольнити свої амбіції, даний позов повинен бути розглянутий у межах заявлених вимог. Вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними. Єдиними підставами обґрунтування позову, як озвучила сама позивач, є задоволення власних амбіцій, шляхом впливу на колишнього чоловіка і вирішення питань для майбутнього вивозу дітей за кордон та не уможливити у подальшому, на її думку звернення відповідача відносно аліментних зобов`язань щодо дітей. Це стосовно причин, які покладені в основу цього позову, а основною причиною представник вбачає, що це довести, вплинути і покарати у такий спосіб на відповідача, але дана категорія справ повинна розглядатися саме у інтересах дитини і у судовому засіданні необхідно встановити, які саме права і законні інтереси дитини порушені діями відповідачем, які наслідки позбавлення батьківських прав у позитивну сторону відносно дитини. На даний час таких обставин не встановлено з пояснень позивача тому необхідно вислухати представника третьої особи.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору служби у справах дітей виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області у судовому засіданні уточнила, що висновок комісії надавався не на основі звернення громадян, а на ухвалу суду. Перед засіданням комісії було роз`яснено, що висновок буде надано тільки стосовно ОСОБА_4 , бо ОСОБА_3 буде уже повнолітнім, відповідно висновок щодо нього надано не буде. Питання розглядалося коли ОСОБА_3 був уже повнолітнім, тому висновок складено лише стосовно ОСОБА_4 . У службі у справах дітей сім`я на обліку не перебувала. До того як почалися особисті звернення на адресу міського голови, цим питанням займався центр соціальних служб. Вони спілкувалися і вирішували питання, коли почались звернення на адресу голови, тоді служба спілкувалася з батьками, залучався представник центу та представник ювенальної превенції. Коли ОСОБА_2 звернулася у 2021 році до служби стосовно надання довідки для РЕСу, щоб у будинок де проживають неповнолітні діти підключили світло, представник виїжджала обстежувати умови проживання за місцем реєстрації дітей та фактичного проживання останніх. Вона особисто спілкувалася з дітьми, які висловлювали свою позицію щодо батька. Діти були забезпечені всім необхідним з боку матері. Позивач під час обстеження зазначала, що ОСОБА_3 потрібні кошти на навчання, та на оплату проживання у гуртожитку, ОСОБА_4 потрібні кошти на лікування. Аліменти, що отримує позивач, витрачаються на дітей. Відповідач не робив спроб спілкування з дітьми. На засідання комісії йому також задавалося питання, чому він не спілкується з дітьми. Якщо є конфлікти з матір`ю дітей, то можна з ними спілкуватися без її присутності. Пропонувалося спілкуватися з ОСОБА_4 у школі, у присутності психолога можна було спілкуватися і налагоджувати контакт з дитиною, але він цього не робив, навіть після засідання комісії. Вона розуміє, що у сім`ї доволі серйозні конфлікти, повна антипатія один до одного, але можна було б це зробити. Про становлення годин побачення з дітьми теж ніхто не звертався, спору не було. У результаті чого було зроблено висновок, що батько не бажає спілкуватися з дітьми. ОСОБА_2 виконує свої обов`язки стосовно сплати аліментів на утримання дитини, але спілкування немає, контакт не налагоджено. Навіть після позбавлення його батьківських прав відносно доньки, йому ніхто не забороняє спілкуватися н з нею. Рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав було прийнято колегіально. З позбавленням його батьківських прав відношення не погіршиться не покращиться. Відповідачем доказів про належне виконання своїх батьківських обов`язків не надавалося. Йому було запропоновано, що якщо немає можливості спілкуватися з дитиною вдома, то можна спілкуватися на іншій території у присутності сторонніх осіб, класного керівника, вчителів, психологів, на що останній відповів, що не додумався до цього.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснила, що вона працює вчителем Пирятинського ліцею № 4, ОСОБА_3 прийшов навчатися у 4 школу у 4 клас, раніше навчався у 1 школі. Коли він навчався у 6 класі, то у них з його батьком було спілкування, але не часто зараз згадати важко, але два ази вона пам`ятає. Нажаль обидва факти були негативними, першого разу вона не пам`ятає по якій причині, але у них була телефонна розмова, і другий раз, коли у ОСОБА_3 побився термос, і мама з татом приходили виясняти чого він побився, і хто має за це заплатити. Після цього вони жодного разу не спілкувалися. І починаючи із червня після 6 класу, вона жодного разу його не бачила. Нажаль позитивних відгуків про батька від ОСОБА_3 вона не чула,відносно матері були позитивні відгуки. Служби до неї з приводу дітей не зверталися, один раз, не пам`ятає коли це було, то приходили представники не пам`ятає якої служби, мабуть служби у справах дітей, вони розпитували у ОСОБА_3 ,як він навчається у школі, просто говорили про дитину, про відносини із сім`єю не говорили. По відносини у сім`ї ОСОБА_2 їй було відомо частково, відомо про розлучення, це те, що вони із ОСОБА_3 застали у школі. Ці відносини на дитині дуже негативно відображалися, тому, що під час цього процесу ОСОБА_3 був дуже знервований, дуже неадекватно себе поводив, підвищував голос навіть на вчителів. Тобто ось тут їй було дуже складно врегулювати ситуацію, тому, що дитина практично була розбита. Їй приходилося докладати багато зусиль щоб цю дитину тримати у руках. Вона пов`язує цей його стан з розлученням, яке якраз відбулося. Коли вона говорила із ОСОБА_3 , то він казав, що це через розлучення батьків. Чи бажав він розлучення, сказати важко, але їй здавалося, що він його бажав. Було декілька разів, що він приходив у школу невиспаний, з невиконаним домашнім завданням, на запитання що сталося ОСОБА_3 відповідав, що це через сімейні проблеми, деталі він говорити не хотів.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні пояснила, що вона працює учителем Пирятинської філії ліцею Пирятинської міської ради, вона особисто з ОСОБА_2 не знає,хоча вона знаходилася як асистент учителя практично з 2 класу і 4 роки вона знає ОСОБА_4 . Вона нічого їй не говорила про її сімейні стосунки з батьками, про проблеми. ОСОБА_4 не любить спілкуватися з цього приводу, тільки навчання, конкретно не говорила, що папа поганий, чи мама погана. Навіть коли не вивчила уроки, то не говорила, що це черес ситуацію у сім`ї, вказувала інші причини. Діти малювали психологічний малюнок сім`ї, і ОСОБА_4 якось завжди малювала усіх близьких, усю сім`ю. Дитина займалася з психологом у школі. Як у асистента учителя у неї були свої діти, вона просто як сторонній наглядач, а коли вона стала класним керівником, то вони навчалися практично дистанційно. Школу відвідувала завжди мама, бачила її з 2 по 4 клас, вона приходила на сі свята, шкільні заходи, батьківські збори. Класним керівником 2121-2022 навчальний рік, та цей рік. Вона працювала асистентом учителя, у неї було 2 дітей з обмеженими можливостями, які навчалися у класі, вона допомагала їм по навчанню, контролювала їхню поведінку. З 1 по 5 урок вона була присутня у класі. Іноді заміняла основного вчителя. Знає, о у сім`ї ОСОБА_4 був конфлікт, але чого тато не відвідував школу вона не знає. Мама приходила, можливо і тато приходив у школу до ОСОБА_20 ,але у той період її не було, можливо. Папи інших дітей дзвонять їй по телефону, цікавляться дітьми.

Неповнолітній свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що з татом вона не спілкується. На вулиці коли зустрічається він до неї не звертається. З того часу, що вони не проживають разом, він вітав її з днем народження два рази, зараз їй 11 років. Коли проживали разом тато кричав на них, брата виганяв із будинку незаслужено. До позбавлення батька батьківських прав відноситься нормально. Коли у їхньому будинку відключили опалення, то тато не пропонував їй іти жити до нього.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що до позбавлення батька батьківських прав відноситься позитивно, він погоджується, бо не хоче мати ніяких юридичних справ з батьком, тому, що він з самого дитинства ображав його, неодноразово підіймав на нього руку, ніякої участі у вихованні не приймав. Це було і за уроки і просто, коли у нього щось не виходило, він трішки психував, батько починав кричати, ображати, міг підняти руку. Коли ходив у школу, звертався до батька про матеріальну допомогу, він постійно віднікувався, говорив, що не має коштів, щоб ішов просив у матері. На сьогоднішній день він навчається у м. Полтава, на контракті, ніякої ні матеріальної ні психологічної підтримки батько йому не надає взагалі.

Згідно ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 17 грудня 2019 року було розірвано (а.с. 8-9).

Від даного шлюбу у них народилися діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6-7).

Відповідно характеристики Пирятинського ліцею № 4 Пирятинської міської ради Полтавської області ОСОБА_3 навчався в даній школі із 6 класу. Проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За час навчання виявив здібність до вивчення фізичної культури, технологій, інформатики, відвідував гурток робототехніки, цікавився програмуванням. Навчальні досягнення з основних предметів мав переважно достатнього та середнього рівнів. Навчався не в повну міру, потребував періодичного контролю. На уроках часто відволікався, був не достатньо уважний, проте вміє зосереджувати увагу на суттєвих фактах. Має хорошу пам`ять та програмний матеріал може засвоювати швидко. Виявляв логічне мислення. Має добрий загальний розвиток. До виконання громадських доручень ставився сумлінно, проте ініціативи не проявляв. Брав активну участь у спортивному та громадському житті класу та школи. Був капітаном шкільної команди робототехніків FOR FUTURE GENERATIONS (4FG), яка у 2022 році вийшла у фінал у змаганнях «First Lego League». Спокійний, тихий, розсудливий. Не завжди урівноважений. З однокласниками товариський, доброзичливий, має друзів. Зовнішній вигляд відповідав шкільним вимогам. Мати, ОСОБА_1 , приймала участь у навчанні та вихованні дитини. Батько, ОСОБА_2 , шкільним життям сина, його навчанням та вихованням протягом останніх трьох років не цікавився (а.с. 10).

З витягу з протоколу психологічного діагностування учениці 5 класу Філії Пирятинського ліцею Пирятинської міської ради Полтавської області ОСОБА_4 , встановлено, що на запит, та з дозволу законного представника дитини, мами, ОСОБА_1 , практичним психологом закладу освіти з дитиною було проведено психологічне діагностування з метою визначення загального психологічного стану дитини на момент звернення. Встановлено, що психологічний стан дитини тісно та безпосереднь пов`язаний з мікрокліматом в родині. Для гармонійного розвитку дівчинки та недопущення виникнення психологічних відхилень, що можуть спровокувати психосоматичні розлади необхідно всіляко запобігати прояву негативних психотравмуючих дій з боку членів родини. Для дитини рекомендований цикл корекційних занять по зниженню тривожності, розвитку впевненості, позитивного сприйняття оточуючого. За час навчання дитини в навчальному закладі на батьківських зборах, тематичних зустрічах, колективних класних справах, завжди присутня лише мама. Всі питання пов`язані з розв`язанням проблем ОСОБА_4 (з навчання, стану здоров`я) ініціювалися лише мамою. Батько жодного разу до навчального закладу не з`явився, питаннями про навчання та виховання доньки не цікавився (а.с. 11).

Рішенням Пирятинського районного суду № 544/1908/13-ц від 05.11.2013 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх вид заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.09.2014 і до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що відповідач частково сплачував аліменти на утримання дітей, проте станом на 03.03.2023 має заборгованість у розмірі 42 036,76 грн (а.с. 12).

Відповідно до довідки виданої ЦНАП виконавчого комітету Пирятинської міської ради від 30.05.2023 № П 14826 неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані у житловому будинку АДРЕСА_1 (а.с. 18).

З матеріалів справи достовірно встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживає з матір`ю.

Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_2 стосовно доньки ОСОБА_4 , затвердженого Рішення виконавчого комітету Пирятинської міської ради 26.07.2023 № 345 визнано за доцільне позбавити батьківських прав громадянина ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з тих підстав, що ОСОБА_2 самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по відношенню неповнолітньої дитини, ухиляється від виховання доньки, свідомого нехтує своїми обов`язками, що підтверджує відсутність його серйозного ставлення до своїх батьківських обов`язків.

Що стосується позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до сина ОСОБА_3 то дане питання не розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі міської ради, оскільки на час засідання комісії ОСОБА_3 вже виповнилося 18 років. (про що свідчить лист від 09.10.2023 вих. № 02-31/665). Згідно Положення, комісія на своїх засіданнях розглядає виключно питання які стосуються соціального захисту неповнолітніх осіб.

Позивач ОСОБА_1 у зв`язку з неправомірними діями відповідача ОСОБА_2 щодо економічного насильства (відключення світла та газопостачання) звернулася до служби у справах дітей Пирятинської міської ради для вирішення останнього. 16.08.2022 від виконавчого комітету Пирятинської міської ради отримано відповідь № С-02-55/189, на звернення щодо вчинення домашнього насильства по відношенню до позивачки та дітьми, громадянином ОСОБА_2 , зі змісту якої вбачалося наступне: що звернення щодо вчинення домашнього насильства в черговий раз розглянуто працівниками Пирятинської міської ради. Одним з проявів економічного насильства є позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними. Працівниками служби у справах дітей були відібрані пояснення у громадянина ОСОБА_2 , який стверджує, що позиваяч мала ключі від будинку, тобто доступ до приміщення до 29 червня 2022 року і можливість взяти всі речі для дітей. Він же у свою чергу у будинку не проживав з листопада 2021 року і не заважав їм забрати необхідні речі та меблі. ОСОБА_2 повідомив, що був змушений змінити замки, оскільки ним виявлено крадіжки речей у помешканні, про що він повідомляв відділення поліції. На даний час невідомими пошкоджено вхідні замки і власник сам не має змоги потрапити до помешкання. Для з`ясування всіх особливостей взаємовідносин у сім`ї рекомендують в подальшому вирішувати спір у судовому порядку (а.с. 13).

Вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 10 червня 2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин (а.с. 14-17). Кримінальне провадження було порушено за заявою ОСОБА_1 у нанесенні їй ОСОБА_2 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Постановою Пирятинського районного суду Полтавської області від 21 червня 2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, провадження у справі закрито у зв`язку з закінчення строків накладення адміністративного стягнення (а.с. 21).

Відповідно до ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами (письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків).

Крім того, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

За приписами ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Зокрема, норми статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці; позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.

Згідно зі статтею 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до частини п`ятої, шостої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

При наданні відповідачем ОСОБА_2 пояснень судом з`ясовувалося чи має він намір спілкуватися з донькою. З цього приводу також було надано пояснення представником третьої особи Служби у справах дітей, яка вказала, що ОСОБА_2 неодноразово пояснювалося яким чином він може налагодити спілкування з донькою - відвідувати школу де навчається ОСОБА_4 та у присутності психолога чи класного керівника спілкуватися. Проте, ОСОБА_2 відповів, що він не має часу ходити до школи і до цього часу, з того як йому було роз`яснено службою, він жодного разу не спілкувався.

З наданих пояснень судом було зроблено висновок про те, що ОСОБА_2 не має бажання спілкуватися з дітьми, а лише шукає причини на виправдання себе.

Викладене також підтверджується висновком про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_2 стосовно доньки ОСОБА_4 , затвердженого Рішення виконавчого комітету Пирятинської міської ради 26.07.2023 № 345, з якого вбачається, що ОСОБА_2 не має бажання налагоджувати контакт та відносини зі своєю донькою ОСОБА_4 .

Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Суд, дослідивши обставини справи, надавши оцінку наявним у ній доказам, приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 виявляє ознаки небажання підтримувати особисті відносини з неповнолітніми дітьми, не намагається налагодити контакт, не займається вихованням дітей і піклуванням про них, не цікавиться їхнім життям, не надає будь-якої, у тому числі матеріальної допомоги на їх утримання, суд приходить до висновку, що такою бездіяльністю відповідач ухиляються від виконання обов`язків по вихованню своїх неповнолітніх дітей, а тому має бути позбавлений батьківських прав.

Зазначені обставини знайшли своє повне підтвердження під час розгляду справи в судовому засіданні.

Вказане свідчить про свідоме ухилення відповідача ОСОБА_2 від виховання дітей та нехтування своїми обов`язками, та, як наслідок, винність поведінки відповідача в цих діях.

Судом не встановлено, що відповідачу будь-хто та/або яким-небудь чином чинив перешкоди у належному виконанні його батьківських обов`язків по відношенню до своїх дітей.

З огляду на це, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не буде суперечити інтересам дітей.

На момент винесення судом рішення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг повноліття, тому у задоволенні позову у частині позбавлення ОСОБА_2 стосовно сина ОСОБА_3 позов задоволенню не підлягає.

Позбавлення батьківських прав допускається тільки відносно дітей, які не досягли 18 років. Батьки втрачають всі права, засновані на факті родинності з дитиною, які належать їм та здійснюються ними до досягнення дитиною повноліття. Передусім, це немайнові права: право виховувати дитину, представляти її інтереси, визначати місце проживання, вимагати повернення дитини від будь-якої особи, яка утримує її не на підставі закону чи судового рішення, давати чи не давати згоду на усиновлення (удочеріння) дитини. А також майнові: право на отримання в майбутньому від дітей аліментів у випадку своєї непрацездатності. Батьки не мають права стати спадкоємцями за законом дітей, у відношенні яких вони були позбавлені батьківських прав і не були поновленні у цих правах на момент відкриття спадщини.

Водночас, позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт беззаперечного умисного нехтування відповідачем ОСОБА_2 обов`язками батька. Підстав вважати можливим зміну поведінки останнього, судом не встановлено.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, позивачем вимога про стягнення з відповідача на його користь понесених ним судових витрат не заявлялася, тому їх слід залишити за позивачем.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 150, 155, 164, 166 СК України, ст. ст. 1 - 13, 19, 23, 27, 34, 76 - 83, 89, 95, 133, 141, 142, 197, 198, 258, 259, 263 - 265, 273, 280 - 282 ЦПК України, Конвенції про права дитини, Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору служба у справах дітей виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Пирятинський районний суд Полтавської області.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 14.10.2023.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканка АДРЕСА_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей виконавчого комітету Пирятинської міської ради, юридична адреса: вул. Соборна, 42, м. Пирятин, Лубенського району, Полтавської області, .

Суддя Ю.О. Ощинська