КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 522/4954/23
Провадження № 2/947/2762/23
УХВАЛА

17.10.2023 року Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Торгонської В.М.,

за участю сторін по справі:

представника позивача адвоката Ніц А.С.

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Лобанова Р.М.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

15.03.2023 року представник позивача ОСОБА_2 адвокат Ніц А.С. звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 , з посиланням на ст.ст. 182, 192 СК України, просить зменшити розмір аліментів.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Павлик І.А. від 03.04.2023 року цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів було передано на розгляд до Київського районного суду м. Одеси, оскільки як слідує з відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області відповідачка ОСОБА_1 , значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально належить до юрисдикції Київського районного суду м. Одеси.

За таких обставин, справа підсудна Київському районному суду м. Одеси, до територіальної юрисдикції якого належить зареєстроване місце проживання відповідача.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 25.05.2023 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявоюОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

23.08.2023 року від ОСОБА_1 до суду надійшли додаткові пояснення до відзиву на позовну заяву, відповідно до якого, вона просить залишити позов без розгляду, посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження повноважень, щодо представництва інтересів позивача.

У судовому засіданні 17.10.2023 року відповідачка та її представник підтримали клопотання про залишення позову без розгляду, та просили суд його задовольнити..

У судовому засіданні 17.10.2023 року представник позивача просив у задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про залишення позову без розгляду, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15.03.2023 року представник позивача ОСОБА_2 адвокат Ніц А.С. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , з посиланням на ст.ст. 19/82, 192 СК України, просить зменшити розмір аліментів.

На підтвердження своїх повноважень представником було надано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ОД № 003715 від 20.03.2019 року та ордер серії ВН № 1228551 (а.с. 11. 12)

Сповіщенням сім`ї №3180 від 11.08.2022р. Міністерства Оборони України РТЦКСП повідомлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20 травня 2022 р. потрапив у полон країни-агресора (а.с.23).

Листом Державного підприємства Український національний центр розбудови миру від 12.08.2022р. підтверджено потрапляння та перебування у полон ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 22).

Відповідно до витягу з наказу Командира військової частини НОМЕР_1 від 12 серпня 2022 року № 57 було підтверджено факт захоплення в полон з 18.05.2022: старшого солдата ОСОБА_2 , медичну сестру травматологічного відділення військової частини НОМЕР_2 (а.с.21)

З копії договору про надання правової допомоги від 06 березня 2023 року вбачається, що ОСОБА_3 , яка діє в інтересах свого чоловіка ОСОБА_2 (далі - Клієнт) в порядку ч. 4 ст. 27 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст. 15 ПАЕ, який станом на сьогодні самостійно не може підписати договір через перебування в полоні в території РФ, далі - Замовник, з однієї сторони і адвокат Ніц Анатолій Сергійович (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 003715 від 20.03.2019), далі - Виконавець, з другої сторони, далі у тексті Договору іменовані як Сторони, уклали цей договір, відповідно до якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання надавати Замовнику (Клієнту) правову допомогу на умовах, передбачених цим Договором, а саме скласти та подати позов, здійснювати представництво інтересів Клієнта у всіх судах України по справі про зменшення розміру аліментів, що стягуються з Клієнта згідно рішення суду по справі № 520/12802/19.

В п. 1.4. вказаного договору вказано, що сторони докладають зусиль для найскорішого отримання згоди Клієнта (відповідно рішення РАУ №56 «Про затвердження роз`яснення щодо отримання адвокатом від клієнта згоди на укладення договору про надання правової допомога» від 12.04.19).

Відповідно до ч. І ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

За приписами ч. 4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів:

1) довіреністю;

2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність";

3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу".

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно ст. 4 ст. 27 Закону У крани «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах.

Статтею 15 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року, від 09 червня 2017 року, зі змінами, визначено, що договір про надання правової допомоги може укладатись клієнтом або на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах.

Якщо договір про надання правової допомоги укладено на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах, адвокат зобов`язаний отримати підтвердження згоди клієнта на надання йому професійної правничої (правової) допомоги цим адвокатом виключно у випадку, якщо цього вимагає закон.

Разом з цим адвокатом позивача не додано до матеріалів справи жодного доказу, який свідчить про звернення із зазначеним позовом в інтересах саме ОСОБА_2 .

Замість цього в позовній заяві в обґрунтування інтересів позивача ОСОБА_2 зазначено, що останній потребуватиме реабілітації після перебування у ворожому полоні, на що знадобляться додаткові грошові кошти.

При цьому, не додано ані договору із реабілітаційними центрами або іншими медичними установами, або доказів сплати за спеціальні медичні вироби чи обладнання.

Адвокатом при зверненні із позовом не надано жодного підтвердження витрачання коштів саме в інтересах позивача ОСОБА_2 , які на сьогоднішній день отримує його дружина ОСОБА_3 , яка і підписала договір про надання правової допомоги, чим ініціювала звернення із цим позовом.

Посилання адвоката у своїх поясненнях на рішення Ради адвокатів України від «12» квітня 2019 року №56 «Про затвердження роз`яснення щодо отримання адвокатом від клієнта згоди на укладення договору про надання правової допомоги» - є хибним. Роз`яснення за цим рішенням надано в розрізі статті 66 Правил адвокатської етики про порядок підтвердження згоди клієнта на укладення договору про надання правової допомоги, у разі якщо клієнт перебуває в слідчому ізоляторі. При цьому йдеться про укладення договору між захисником та клієнтом, що передбачає надання кваліфікованої правової допомоги у кримінальному провадженні цій особі.

Однак ОСОБА_3 , укладаючи Договір про надання правової допомоги від 06.03.2023р. б/н, не прагнула захисту свого полоненого чоловіка ОСОБА_4 від незаконних дій з боку окупаційної влади Російської Федерації в особі її державних органів та силових структур. Предметом позову також є не вимоги з відшкодування шкоди, завданої військовою агресією РФ.

Як зазначила відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні, що на теперішній час ОСОБА_2 здійснюються виплати у розмірі близько 125000 грн, з яких на першу дитину стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини доходів, тобто 30000 грн., інші 95000 грн отримує теперішня дружина ОСОБА_2 , але враховуючи, що ій недостатньо вказаних коштів, вона бажає зменшити аліменти на першу дитину до 1/7 частини, саме в своїх інтересах та інтересах своєї дитини, а не в інтересах позивача.

Сімейний кодекс України (ч. 2 ст. 150) покладає на батьків обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний/ розвиток.

Згідно ст. 3 Сімейного кодексу дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. в преамбулі визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний зачне і всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити.

Згідно ст. 59 Сімейного кодексу той із подружжя, хто є власником майна, визначає режим володіння та користування ним з урахуванням інтересів сім`ї, насамперед дітей. При розпорядженні своїм майном дружина, чоловік зобов`язані враховувати інтереси дитини, інших членів сім`ї, які відповідно до закону мають право користування ним.

Згідно з приписами ст. 192 СК розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином саме ОСОБА_2 мав особисто чи через свого уповноваженого представника звернутись із позовною заявою про зміну розміру аліментів, а не його дружина ОСОБА_1 через свого адвоката.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з тим, що позовну заяву від імені ОСОБА_2 подано особою, яка не має повноважень на ведення справи, суд дійшов висновку про залишення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів без розгляду.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст.257 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 19.10.2023 року.

Суддя Петренко В. С.