_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/177/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2023

Київський районний суд м.Одеси в складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Остапчук О.Є. розглянувши в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Мороз звернулася до суду з даним позовом у якому просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь у якості матеріальної шкоди 298193,53 грн., у якості моральної шкоди 10000 грн. та судові витрати.

Позов вмотивовано тим, що 29 січня 2020 року, біля будинку № 90/1 по вул. Люстдорфська дорога в м.Одесі, Мусієнко, керуючи автомобілем TOYOTARAV4 д/н НОМЕР_1 , при виїзді з АЗС «SOCAR» у напрямку вулиці Толбухіна не надала переваги у русі автомобілю VOLKSWAGENPASSAT, д/н НОМЕР_2 , власницею якого є вона Мороз, внаслідок чого її автомобіль отримав механічні ушкодження. Суддею Київського районного суду м. Одеси Іванчук В.М. було винесено постанову від 06.11.2020 року у справі № 947/31529/20, про закриття провадження по даній адміністративній справі на підставі закінчення строку встановленого ст. 38 КУпАП.

В мотивувальній частині постанови Київського районного суду від 06.11.2020 року судом зазначено, що в діях ОСОБА_3 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В подальшому Одеський апеляційний суд у своїй постанові від 15 грудня 2020 року по справі № 947/31529/20 на підставі відеозапису ДТП та висновку експерта № 20-4658/4712 від 26.08.2020, дійшов висновку про порушення ОСОБА_4 ПДР, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

Позивачем за власний рахунок була замовлена оцінка вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT д.н. НОМЕР_2 № 0602/20 від 11.02.2020 року у суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 , відповідно до Звіту з оцінки вартості матеріальних збитків № 0602/20 від 11.02.2020 року вартість відновлювального ремонту об`єкта оцінки автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT д.н. НОМЕР_2 , 2013 року випуску станом на дату оцінки становить 298 193,53 грн.; вартість матеріальних збитків нанесених об`єкту оцінки автомобілю VOLKSWAGEN PASSAT д.н. НОМЕР_2 , 2013 року випуску станом на дату оцінки становить 298 193,53 грн. Посилаючись на ч.1 ст.1166, ч.1 ст.1187,п.1 ч.1 ст.1188, 1192 ЦК України, просила позов задовольнити.

Провадження у справі відкрито 14.04.2021р.

Сторона відповідача позов не визнала, 17.08.2021р. надала суду відзив у якому зазначила, що ДТП, на їх думку, сталася внаслідок неправомірних дій водія автомобілю VOLKSWAGEN PASSAT д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_6 , який допустив порушення правил проїзду перехрестя перед зіткненням автомобілів. Щодо розміру шкоду вважає звіт наданий стороною позивача необґрунтованим.

За клопотанням представника відповідача судом ухвалою від 05.10.2021р. призначена судова автотоварознавча експертиза.

Ухвалою суду від 03.03.2023р. у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення повторної судової автотоварознавчої експертизи відмовлено.

Ухвалою суду від 03.04.2023р. у задоволенні клопотання представника відповідача про поновлення строку на подачу доказу та залучення у якості доказу висновку експерта №10.1/50 від 09.01.2021р. відмовлено (т.2 а.с.186).

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, представник відповідача проти його задоволення заперечував.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.81 кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цим судом та постановою Київського районного суду м.Одеси від 6.11.2020р. у адміністративній справі №947/31529/20 встановлено, що 29.01.2020 року, біля будинку № 90/1 по вул. Люстдорфська дорога в м. Одесі, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «TOYOTA», номерний знак НОМЕР_1 , при виїзді з АЗС «SOCAR», у напрямку вул. Толбухіна, не надала переваги у русі автомобілю марки «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_2 , в результаті чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів.

Постановою Одеського апеляційного суду від 15.12.2020р. у тієї ж же справі, закриваючи провадження у справі га підставі ст.38 КУпАП, зазначив, що «відеозапис ДТП та висновок експерта від 26.08.2020р. свідчать, що ОСОБА_3 порушила п.10.2 ПДР внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода, відповідальність за що передбачена ст.124 КУпАП.

На час ДТП автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT д.н. НОМЕР_2 належав позивачу на праві приватної власності (т.1 а.с.170-171).

Позивачем були проведені ремонтні роботи по відновленню її пошкодженого автомобіля на суму 294 191,60 грн., які було оплачені відповідно до рахунку-фактури, акту виконаних робіт та квитанції Приватбанку про оплату (т.1 а.с.47-49).

Крім того, позивачем на СТО офіційного дилера Фольксваген у місті Одесі були замовлені та сплачені роботи згідно Акту виконаних робіт від 13 лютого 2020 року до заказ-наряду № АдЗН00026 на загальну суму 2000,00 грн. (т.1 а.с.51-52).

Згідно висновку експерта №21-6482 від 18.03.2022р., зробленого за ухвалою суду від 05.10.2021р., вартість відновлювального ремонту та матеріального збитку та власнику а/м VOLKSWAGENPASSAT, д/н НОМЕР_2 внаслідок ДТП 29.01.2020р. становить 298193,53 грн. (т.2 а.с.3-72)

Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

За ст.1192 ЦК України, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З питання розміру відшкодування у п.9 Постанови № 6 Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. (зі змінами, внесеними згідно з Постановами № 7 від 08.07.1994 р., № 11 від 30.09.1994 р., № 15 від 25.05.1998 р., № 9 від 24.10.2003 р.) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» значиться, що при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну,незалежно від форм власності, судам належить виходити з положень ст.453 ЦК України, статей 48, 51, 52, 54, 56, 57 Закону України "Про власність". Зокрема, слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку з заподіянням шкоди майну.

Така ж позиція висловлена в п. 4 та п. 6 постанови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судам законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», а саме:

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Дане положення дублюється і у п. 2 Постанови № 6 Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»: Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини (абз. перший пункту 2 із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №9 від 24.10.2003).

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості.

Аналогічні роз`яснення містяться і у п.п.14 постанови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судам законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»:Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Аналіз викладеного дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому.

При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Згідно ст.ст. 77, 78, 79 ЦПК України докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не може брати до розгляду та ухвалювати рішення на підставі доказів, що не стосуються предмета доказування.

Таким чином, суд вважає доведеним, що протиправними діями відповідачки позивачці завдано матеріальну шкоду, яка виразилась у пошкодженні її транспортного засобу, реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на відновлення транспортного засобі становить 298193,53грн., а тому, з відповідачки на користь позивачки слід стягнути у якості матеріальної шкоди зазначену суму.

Щодо відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП

На підставі правової норми, що міститься в ч. 1 ст. 23 ЦК України, слід зазначити, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В ч. 2 цієї ж статті повідомляється, що моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У роз`ясненнях, приведених у п. п. 3, 7 та 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року ( зі змінами від 25.05.2001 року) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Отже, суд вважає, що позивачці заподіяно моральну шкоду, яка виразилася у душевних хвилюваннях та стражданнях з приводу пошкодження майна та необхідності прикладати додаткові зусилля з приводу організації свого життя, порушенні звичайного укладу життя, а тому суд вважає суму у 5000 грн. достатньою для відшкодування її моральних страждань.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 3031,93 грн.

До доводів сторони відповідача про наявність вини у діях водія автомобілю Фольксваген, суд ставиться критично і зазначає, що з наданих та досліджених судом належних та допустимих доказів, у тому числі і дослідженого у судовому засіданні відеозапису наданому представником відповідача (т.1 а.с.100), не вбачається вини водія автомобілю Фольксваген, яка б була у причинному зв`язку з настанням наслідків ДТП. Ухвалою суду від 03.04.2023р. у задоволенні клопотання представника відповідача про поновлення строку на подачу доказу та залучення у якості доказу висновку експерта №10.1/50 від 09.01.2021р. відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4-13,76-89,258-273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 ) у якості матеріальної шкоди 298193,53 грн., у якості моральної шкоди 5000 грн. та судові витрати 3031,93 грн.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Бескровний Я. В.