Справа № 296/919/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" жовтня 2023 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Драча Ю.І.,

за участю секретаря Алексеєнко В.В.

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління у справах сім`ї, молоді та спорту Житомирської міської ради про стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира з позовом до Управління у справах сім`ї, молоді та спорту Житомирської міської ради про стягнення моральної шкоди в сумі 100 000,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 01.11.2021 у справі № 296/4252/20 частково задоволено його позов до Начальника управління у справах сім`ї, молоді та спорту Житомирської міської ради Ковальчук Ірини Анатоліївни, Управління у справах сім`ї, молоді та спорту Житомирської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Скасовано наказ №115 від 13.04.2020р. про звільнення директора СДЮСШОР з футболу «Полісся» Житомирської міської ради ОСОБА_1 . Поновлено на посаді директора СДЮСШОР з футболу «Полісся» Житомирської міської ради ОСОБА_1 з 14.04.2020р. В решті вимог позовної заяви відмовлено. Вказане рішення суду залишено без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 21.04.2022 та постановою Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.09.2022.

Позивачем зазначено, що рішеннями суддів встановлено факт незаконності наказу про його звільнення та фак вимушеного прогулу у період часу з 13.04.2020 по 16.05.2022 протягом якого останній був позбавлений можливості працювати. Тому, вважає, що незаконними рішеннями та діями відповідача йому заподіяно моральну шкоду яку оцінює у 100000,00 грн.

Ухвалою суду від 01.02.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.

12.04.2023 представником відповідача подано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що позивачем не обґрунтовано як саме змінилась його ділова репутація, коли саме це відбулось та не надає доказів, що ділова репутація зазнала змін саме у зв`язку із прийняттям управлінням наказу про його звільнення. Не надано жодного доказу, який свідчив би про погіршення його відносин з оточуючими його людьми. Також позивачем не доведено, що він на два роки залишився без засобів існування. Враховуючи, що позивач є приватним підприємцем та отримує дохід від підприємницької діяльності, тому у задоволенні позову просить відмовити.

24.04.2023 ОСОБА_1 подано відповідь на відзив в якому зазначено, що у зв`язку із незаконним звільненням та тривалим судовим процесом він зазнав психологічних страждань, мав дратівливість, погане самопочуття та сон, страждав від високого тиску та головного болю. Також, вказав, що хоча є засновником підприємства не є його директором та не отримував доходу у зв`язку з тим, що підприємство було підпалене та в наступному закрите.

Представником позивача подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення.

Частиною другою статті 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Зазначена норма закону (стаття 237-1 КЗпП України) містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

За змістом указаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди, згідно із статтею 237-1 КЗпП України, є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.

КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а стаття 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема, повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин.

Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом поновлення на роботі, а має самостійне юридичне значення.

За наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, тобто незаконного звільнення, що доведено преюдиційним судовим рішенням в адміністративній справі і згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України не підлягає доведенню, відшкодування моральної шкоди на підставі статті 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 25 квітня 2012 року у справі № 6-23цс12.

Згідно рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 01.11.2021 у справі № 296/4552/20 позов ОСОБА_1 до Начальника управління у справах сім`ї, молоді та спорту Житомирської міської ради Ковальчук Ірини Анатоліївни, Управління у справах сім`ї, молоді та спорту Житомирської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволено частково.

Скасовано наказ №115 від 13.04.2020р. про звільнення директора СДЮСШОР з футболу «Полісся» Житомирської міської ради ОСОБА_1 . Поновлено на посаді директора СДЮСШОР з футболу «Полісся» Житомирської міської ради ОСОБА_1 з 14.04.2020р. В решті вимог позовної заяви відмовити.

Вказане рішення суду залишено в силі Постановою Житомирського апеляційного суду від 21.04.2022 та постановою Верховного суду від 06.09.2022.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Так, враховуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позивачем підтверджено факт порушення його законних прав, яке полягало у незаконному звільненні з роботи, що призвело до моральних страждань, тривалості відновлення порушених трудових прав, оскільки позивач понад два роки, був позбавлений заробітної плати, докладав зусиль щодо відновлення своїх порушених прав в судовому порядку, втрати ним нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Разом з тим, з огляду на обставини справи, беручи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд вважає, що розмір моральної шкоди, завданої незаконним звільненням, який вказаний позивачем у розмірі 100000,00 грн., є завищеним. Розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу.

Враховуючи викладене, а також виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди з відповідача та вважає, що грошова сума у розмірі 10 000,00 грн. є відповідною і достатньою грошовою компенсацією за завдану незаконним звільненням моральну шкоду.

Оскільки позивач, на підставі п.13 ч.1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", звільнений від спати судового збору, підстав для розподілу судових витрат в порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, немає.

Керуючись ст. 2,4,5,11,13, 258,259,263-265,272,273 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Управління у справах сім`ї, молоді та спорту Житомирської міської ради про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути із Управління у справах сім`ї, молоді та спорту Житомирської міської ради на користь ОСОБА_1 - 10 000,00 грн. моральної шкоди, завданої незаконним звільненням.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Ю. І. Драч