КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 760/33294/21

05 жовтня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарях - Смолко А.В., Колесник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Нероди Алли Ігорівни на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11 травня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Зуєвич Л.Л., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, Відділ - служба у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Солом`янської районної у м.Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року ОСОБА_3 , яка у подальшому змінила прізвище наОСОБА_4 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 12 вересня 2017 року між сторонами було укладено шлюб (актовий запис про шлюб № 2305, вчинений Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)). У подружжя народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис про народження № 1179, вчинений Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві ЦМУ МЮ у м. Києві).

Зазначала, що сімейне життя не склалося через систематичне застосування домашнього насильства з боку відповідача по відношенню до неї та малолітнього сина. Акти домашнього насильства (діяння як психологічного, так і економічного та фізичного насильства) в різних проявах почали вчинятись систематично після народження у сторін спільного сина. Спочатку відповідач зводив іншим людям на неї наклепи, згодом почав грубо поводитись з нею, шантажувати, погрожувати, що вб`є, не дозволяв їй спати поряд з немовлям, не дозволяв давати дитині призначені лікарем ліки, які вважав недоречними, при цьому з кожним разом поведінка чоловіка ставала агресивнішою, ніж була до цього.

У зв`язку з цим, з кінця весни - початку літа 2021 року вона відкрито заявила про бажання розірвати шлюб. Відповідач сприйняв це вкрай негативно і став виганяти її з квартири, де вона зареєстрована та постійно проживає разом з сином, та створювати їй умови неможливого сумісного проживання: постійні образи та погрози, нецензурна лайка, псування та викрадення її особистих речей (мобільний телефон, кондитерські вироби, які вона готує на замовлення, речі, тощо), через що виклики поліції за адресою місця їх проживання стали майже щотижневими.

Окрім цього, відповідач з метою вигнати та «покарати» її, став використовувати їх спільну дитину як інструмент тиску, а саме: став заявляти їй, що він визначить місце проживання дитини з собою, а її позбавить батьківських прав.

Для цього він став чинити психологічне насилля над дитиною, налаштовувати малолітнього Георгія проти матері і просити щоб хлопчик говорив та повторював батькові слова, після чого відповідач записував все на мобільний телефон. Так, дитина під час прогулянки подряпала обличчя на гойдалці, а батько попросив дитину сказати на мобільний телефон, що це його вдарила мати, запевняючи сина, що це така гра. При цьому відповідач став повідомляти такі завідомо неправдиві факти у компетентні органи, звертаючись із заявами про те, що мати б`є дитину, відмовилася від неї, не любить і не цікавиться нею.

Також батько постійно нецензурно лаявся в присутності дитини, через що трирічна дитина також застосовувала нецензурну лайку.Така виховна поведінка відповідача, на думку позивача, свідчить про те, що батько чинить психологічне насильство над дитиною, змушуючи її брехати, а також створює у свідомості дитини спотворений образ матері, нормальних сімейних цінностей.

Враховуючи викладені обставини, припинення шлюбу сторін, позивач вважала, що у якнайкращих інтересах дитини буде визначення місця її проживання разом з матір`ю, посилаючись на те, що дитині на час подання позову виповнилося повних три роки і психоемоційно дитина дуже прив`язана до матері; вона разом з дитиною мають право постійного безстрокового користування двокімнатною квартирою за адресою: АДРЕСА_1 ;вона працевлаштована та має стабільний дохід; за місцем роботи характеризується позитивно;вона з народження дитини займається її вихованням, приділяє весь свій вільний час, привчає дитину до традиційних сімейних цінностей; відсутні факти, які б характеризували її негативним чином, що може вплинути на виховання дитини та відібрання трирічної дитини від матері (вона не є наркозалежною, на обліку у лікаря психіатра не перебуває і не перебувала, тощо).

При цьому, на думку позивача, визначення місця проживання дитини з відповідачем не буде відповідати якнайкращим інтересам дитини: батько, хоча і зареєстрований як ФОП, але задекларованого доходу не має; його виховна поведінка завдає дитині моральної травми (налаштування дитини проти рідної матері, привчання дитини брехати, спонукання дитини не виконувати прохання матері (вдіти капці і не ходити по холодному полу босоніж, їсти здорову їжу, тощо), ігри на кшталт «кто громче пукнет», тощо); до літа 2021 року відповідач взагалі не приймав участі у вихованні дитини, а весь свій час витрачав на заробляння коштів на придбання квартири у ЖК «Окланд», яку оформив на свою матір; відповідач відкрито заявляє, що якщо місце проживання дитини визначать з матір`ю, то він забуде про дитину і от тоді позивач «відчує, що таке самостійно займатися дитиною без його підтримки».

З урахуванням наведеного, позивач ОСОБА_6 просила суд визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис про народження № 1179, вчинений Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві ЦМУ МЮ у м. Києві), разом з матір`ю ОСОБА_6 ;стягнути з ОСОБА_7 на її користь судові витрати.

У лютому 2022 року ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ОСОБА_6 , третя особа: Служба у справах дітей Солом`янської районної у м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що на час укладення шлюбу він мав стабільний високий дохід, сім`я, зокрема, і дружина, яка ніде не працювала, ні в чому не мала потреби. Однак, після введення карантинних обмежень доходи зменшилися, хоча все необхідне для нормальної життєдіяльності сім`я мала, дитина ні в чому обмежена не була.Проте, ОСОБА_8 повідомила йому, що її не влаштовує таке життя і вона має намір розлучитися та забажала, щоб він залишив квартиру, яку він отримав у дарунок від своєї матері. Його відмова розлютила ОСОБА_8 і вона повідомила його, що йому це так не зійде, що він «сам напросився» і що після розірвання шлюбу вона планує повернутися до м. Запоріжжя, де проживала раніше, забере сина з собою та позбавить його можливості бачитися з дитиною, бо він «їх ніколи не знайде», тобто, дружина шантажувала його за допомогою дитини.

Зазначав, що свої погрози ОСОБА_8 почала втілювати в життя нечесними та ганебними способами через написанняна нього заяв до правоохоронних органів за начебто психічне та фізичне насилля до неї з його боку. При цьому, на його думку, жодних підстав та доказів для цього не було, крім слів заявниці, що вказує на те, що ОСОБА_8 зловживала правами, передбаченими Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Окрім цього, ОСОБА_8 постійно провокувала його, виказуючи на його адресу образи, використовуючи нецензурну лайку, принижуючи його, розповсюджуючи про нього неправдиві та образливі чутки, влаштовуючи показові публічні сварки, щоб скомпрометувати його.

Звернув увагу, що за фактом звернення ОСОБА_8 до поліції 23 листопада 2021 року, рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 25 січня 2022 року провадження у адміністративній справі закрито у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення, що вказує на те, що всі заяви дружини відносно насильства до неї з його боку - це наклеп та брехня, у тому числі, і твердження дружини про те, що він не займався вихованням дитини.

Вказував, що він ніколи не налаштовував дитину проти матері, не примушував брехати, коли дитина висловлювалася проти матері, намагався йому пояснити, що мама його любить, а всі сварки ОСОБА_8 влаштовувала в присутності їх малолітнього сина, тим самим лякаючи його.

Вважав, що ОСОБА_8 ігнорує інтереси дитини, та проживання сина з нею зашкодить нормальному психічному розвитку дитини, звертаючи увагу на те, що тривалий час після народження сина ОСОБА_8 страждала на післяпологову депресію. Вона була у пригніченому настрої, малюк її постійно дратував, вона неодноразово застосовувала до нього фізичне насилля. Декілька разів він помічав синці та садна на тілі дитини, але кожного разу дружина повідомляла його, що син «просто впав», декілька разів вона залишала дитину вдома саму. Син боявся залишатися зі своєю матір`ю наодинці, так як вона застосовувала до нього і фізичне і психічне насилля, хлопчик його повідомляв, що мама його б`є і кричить на нього, сварить його. З цього приводу він неодноразово звертався до Служби у справах захисту дітей, а також до правоохоронних органів. Також декілька разів ОСОБА_8 виказувала намір піти з життя, так як не мала намір продовжувати жити.

Крім того, ОСОБА_8 постійно наражала здоров`я сина на небезпеку, зокрема, коли дитина хворіла і їй призначалось домашнє лікування без виходу на вулицю, ігноруючи вказівки лікаря, дружина виводила дитину на вулицю, що призводило до погіршення стану здоров`я дитини, вивозила хвору дитину у невідомому напрямку і лікувала сина невідомо де і як. З цього приводу він також звертавсядо Служби у справах захисту дітей та до правоохоронних органів.

Уся ця ситуація, яку створювала ОСОБА_8 , на думку позивача за зустрічним позовом, негативно позначалась на емоційному стані сина, він був наляканий, часто плакав, натомість ОСОБА_8 більше цікавилась власними потребами, а не потребами та інтересами дитини, тому така поведінка ОСОБА_8 підтверджує її нехтування інтересами, потребами та здоров`ям дитини. При цьому,хоча дитина емоційно прив`язана до матері, але більше - до батька, що підтверджується висновком спеціаліста-психолога ОСОБА_9 від 15листопада 2021 року.

Зазначав, що він працевлаштований, має достатній дохід, щоб утримувати себе та сина, забезпечувати дитину всім необхідним для життя та всебічного розвитку, не має проблем зі здоров`ям, не зловживає спиртними напоями, на диспансерному та наркологічному обліку не перебуває, має позитивні характеристики та постійне місце роботи, має достатній рівень заробітної платні, веде здоровий спосіб життя. У нього з сином гарні, дружні стосунки, інтереси сина для нього на першому місці. Він доглядав сина з його народження, знає всі його проблеми, потреби, інтереси, готує для нього їжу, яку син любить, знає, як надати необхідну медичну допомогу, може впоратися з будь-якими проблемами, які можуть виникнути під час спільного проживання з дитиною, а також забезпечити сину повноцінний всебічний розвиток.

Він приділяв сину необхідну увагу, створював належні умови для його всебічного розвитку, належним чином опікувався сином, займався його всебічним розвитком. Він має належну на праві власності квартиру АДРЕСА_2 , де зареєстрований і проживає з народження і їх малолітній син. В квартирі створені всі умови для комфортного та здорового проживання дитини, його навчання, гри та відпочинку. У хлопчика є своє спальне місце (в кімнаті тата, де він спить постійно), іграшки, всі його знайомі речі; вдома дитина почувається вільною та захищеною; син ОСОБА_10 відвідує дитячий дошкільний заклад № 650. Дана обстановка є для дитини звичною та комфортною, а зміна місця проживання негативно позначиться на емоційному та психічному стані дитини. Крім того, в місті Києві для розвитку дитини є більше різноманітних можливостей.

В свою чергу, відповідачці ОСОБА_8 на праві власності належить частка двокімнатної квартири в м. Запоріжжя, іншими власниками цієї квартири є рідна сестра та батьки відповідачки, таким чином, у відповідачки відсутнє окреме помешкання для її проживання з дитиною.

З урахуванням викладеного, керуючись виключно інтересами дитини, позивач за зустрічним позов ОСОБА_2 просив суд визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ним - його батьком, в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 25 квітня 2022 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини (а.с. 87-90 том 1).

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 21 липня 2022 року до участі у справі залучено Службу у справах дітей Дрогобицької районної державної адміністрації , яку зобов`язано надати Солом`янському районному суду міста Києва в порядку статті 19 Сімейного кодексу України письмовий висновок щодо розв`язання спору (а.с. 220-230 том 1).

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 22 вересня 2022 року замінено раніше залучену третю особу у справі - Службу у справах дітей Дрогобицької районної державної адміністрації на належну - Відділ - службу у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, який зобов`язано надати суду в порядку статті 19 СК України письмовий висновок щодо розв`язання спору (а.с. 63-72 том 2).

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 11 травня 2023 року в задоволенні первісного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, Відділ - служба у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, про визначення місця проживання дитини відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_6 , третя особа: Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини задоволено.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком дитини - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок) сплачений при поданні зустрічного позову.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Нерода Алла Ігорівна подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11 травня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким первісний позов ОСОБА_1 задовольнити, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити. Судові витрати, пов`язані із розглядом даної справи в суді апеляційної інстанції, стягнути з відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 .

В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, є необґрунтованим через неповноту встановлення і дослідження обставин та доказів, які мають значення для справи, а також містить невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а отже воно підлягає скасуванню.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не оцінив і не з`ясував усіх обставин, на які посилалась позивач в обгрунтування свої вимог, з яких вбачається, що після оголошення в Україні воєнного стану та систематичних обстрілів м. Києва 02 березня 2022 року позивач разом із сином виїхала з м. Києва на захід України. Відповідач, батько дитини, погоджувався виїхати, але виключно разом з ними, однак, після невдалої спроби відповідача виїхати з м. Києва, він почав перешкоджати позивачу, матері дитини, її виїзду з сином за межі столиці, у більш безпечний регіон. Прибувши до м. Дрогобич позивач повідомила орган опіки та піклування Солом`янської РДА в м. Києві про місце свого та дитини тимчасового перебування. Відповідно до акта обстеження умов від 16 травня 2022 року, складеного працівниками служби у справах дітей Дрогобицької районної державної адміністрації, малолітній ОСОБА_5 , 2018 року народження, мешкає з матір`ю за адресою: АДРЕСА_4 , де створені умови для проживання дитини. Син почав відвідувати дошкільний навчальний заклад № 27 "Віночок" м. Дрогобича Львівської області, забезпечено дозвілля (походи в зоопарк, дельфінарій, театр, басейн). Також діючи в інтересах дитини та для фізичного здоров`я і розвитку дитини, матір уклала декларацію (№ 0001-7823-4МАО від 25.05.2022) із сімейним лікарем.

ОСОБА_2 не бажав добровільно утримувати дитину, Солом`янським районним судом м. Києва 13грудня 2021 року був виданий судовий наказ про стягнення аліментів (справа № 760/32209/21). На момент розгляду справи в суді першої інстанції та на момент підготовки та подання апеляційної скарги відомості про ОСОБА_2 внесені до Єдиного реєстру боржників щодо несплати ним аліментів на утримання дитини. Дана обставина повинна бути врахована судом першої інстанції, адже вона прямо вказує на один із важливих аспектів відношення батька до дитини, однак залишена судом поза увагою.

Також суд першої інстанції невірно встановив фактичні обставини у справі в частині отримання доходів позивачем та відповідачем. Суд прийшов до хибного висновку про те, що батьки мають приблизно однаковий дохід, що спростовується матеріалами справи. Адже, мати дитини -позивачка має більший дохід (7000, 9000 гривень), ніж відповідач, розмір якого становить 5232,50 грн на місяць, що підтверджується довідками, які є у матеріалах справи.

Суд першої інстанції нененалежно та неповно дослідив акти обстеження житлово-побутових умов проживання батьків.Акт оцінки потреб сім`ї № 454 від 19 листопада 2021 року (30 листопада 2021 року), за адресою: АДРЕСА_1 (квартира батька, відповідача за первісним позовом у справі) оцінений судом, як доказ, поверхнево. Суд залишив поза увагою ключовий момент, а саме те, що на момент обстеження та перевірки вище вказаної квартири існує велика заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг, що становить 113 706,88 грн, та може призвести до негативних наслідків - примусове відключення або припинення надання та постачання житлово-комунальних послуг в квартирі.

До того ж, наявність у відповідача за первісним позовом квартири на праві власності не може бути єдиною підставою для визначення проживання дитини з ним.

Також проводилося обстеження житлово-побутових умов проживання позивачки за первісним позовом з дитиною, за адресою: АДРЕСА_4 (акт обстеження умов проживання від 16.05.2022 року). У даному акті було встановлено належність житлово-побутових умов за місцем проживання матері та вказано на взаємовідносини сина із матір`ю, їх добрі стосунки та почуття любові між матір`ю та сином.Додатково, відділом - службою у справах дітей проведено обстеження житлово-побутових умов за вказаною адресою та з`ясовано, що у 2-х кімнатній приватизованій квартирі створені добрі санітарно-гігієнічні умови, у квартирі проведений ремонт, чисто, охайно, затишно. Під час спілкування з малолітнім ОСОБА_14 з`ясовано, що він дуже любить маму і тата ОСОБА_15 (нового чоловіка позивача за первісним позовом) і хоче проживати разом з ними. Запитуючи дитину про ОСОБА_16 (батька, відповідача за первісним позовом), хлопчик згадує про те, що він ображав маму і його. Також було вказано про те, що сім`я дотримується українських та християнських традицій. Однак, про дані важливі обставини в рішенні суду першої інстанції абсолютного нічого не вказано, що свідчить, на думку позивача, про неналежну та неповну оцінку доказів судом.

При цьому, суд невірно встановив фактичні обставини у справі в частині безперешкодного допуску позивача- матері дитини до квартири баби і діда (батьків відповідача), коли там знаходилася дитина. Це прямо спростовується матеріалами справи, де зафіксовано факт звернення в Орган опіки та піклування матері дитини з приводу недопуску до дитини у дану квартиру. Ці перешкоди є, і вони існують, і з часом вони будуть тільки посилюватися.

Щодо спілкування дитини із бабою і дідом ( батьками відповідача) зауважила, що вони вкрай рідко спілкувалися зі своїм онуком, в основному це було на день народження та інколи на Новий рік.

В частині неправильного дослідження та оцінки судом доказів зазначає, що суд першої інстанції не врахував та не оцінив, у відповідності до статті 89 ЦПК України, такий доказ як: педагогічну характеристику на вихованця дошкільного навчального закладу № 27 "Віночок" м. Дрогобича Львівської області, ОСОБА_5 , 2018 року народження. В даній характеристиці визначено, що мати створила всі умови для розвитку та навчання дитини. Дитина адаптувалася до нових умов. Процес адаптації до дитячого садка оцінюється як добрий. Фізичний стан та розвиток дитини відповідає актуальному віку; дитина володіє навичками самообслуговування, а саме: вправно володіє столовими приборами, вміє одягатися, роздягатися, мити руки, складати іграшки. У спілкуванні з дорослими проявляє ввічливість, що свідчить про зразкове виховання дитини мамою ОСОБА_17 . Зовнішній вигляд дитини завжди охайний та доглянутий. Має особисті речі та іграшки з собою. Мати ОСОБА_10 проявляє зацікавленість в успішності та поведінці сина, його настроєм та відносинами з ровесниками. Між мамою та сином помітно сильний емоційний зв`язок. ОСОБА_10 дуже сильно любить і поважає свою маму і радісно зустрічає, коли мати забирає його з садка. Натомість у рішення суду наведено лише деякі речення та фрази із вищевказаної характеристики, однак ключових аспектів не вказано, що свідчить про неналежну та неповну оцінку даного доказу судом.

В той же час, матеріали справи містять характеристику на вихованця навчального закладу № 6510 «Берізка» Солом`янського району міста Києва ОСОБА_5 , 2018 року народження, що надана батьком дитини, в якій не зазначено жодного слова про прихильність дитини до батька, про те, що дитина саме з батьком має стійкий психологічний зв`язок, тощо.

Також суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам щодо вчинення домашнього насильства відповідачем ОСОБА_2 , залишивши поза увагою терміновий заборонний припис від 14 грудня 2021 року, яким стосовно кривдника ОСОБА_2 було застосовано наступні заходи: заборона в будь-який спосіб контактувати із постраждалою особою. Не оцінив суд та не дослідив, як доказ довідку, яка видана Київським міським Центром тендерної рівності, запобігання та протидії насильству за вих. № 051/043-110-зв від 26 листопада 2021 року, якою підтверджено факт звернення позивачки за допомогою до даного Центру та факт надання їй допомоги, як особі, що постраждала від домашнього насильства.

Ці докази суд не врахував, як підтвердження факту вчинення відповідачем домашнього насильствапо відношенню до позивачки у справі. Крім того, закриття справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 з підстав неналежного оформлення працівниками поліції протоколу про вчинення адміністративного правопорушення або матеріалів справи, не є безумовним фактом того, що домашнє насильство не було вчинено по відношенню до позивачки.

Суд першої інстанції, визнаючи місце проживання дитини разом з батьком, також не врахував графік роботи батька та вік дитини, що вказує на те, що дитина у віці 5 років буде добу знаходитися сама.

Звернула увагу на те, що суд першої інстанції без належного обґрунтування та оцінки фактично відхилив такий важливий доказ у даній категорії справ, як висновок органу опіки та піклування, не навівши мотивів його відхилення.

Вважає, що висновок органу опіки та піклування є обґрунтованим, належним, допустимим, достатнім та одним із ключових письмових доказів у даній справі. Під час підготовки даного висновку працівники відділу-служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської рад, проаналізували усі обставини, дослідили усі документи, які були надані батьками, на запит відділу-служби (№ 741 від 02 листопада 2022 року) Дрогобицьким міським центром соціальних служб було проведено та складено акт оцінки потреб сім`ї Трохі ОСОБА_18 . Також було проведено засідання комісії з питань захисту прав дитини, де батьки висловили свою позицію, було заслухано їх доводи. Тобто, служба у справах дітей, орган опіки та піклування, діючи в межах своїх повноважень, повно та всебічно дослідили усі обставини даної справи, з`ясували ряд ключових аспектів та моментів (житлово-побутові умови, відвідування навчальних (дошкільних) закладів дитиною, доходи батьків, характеристики, спілкування батьків і дитини) та підготували даний висновок про доцільність проживання дитини із матір`ю. Працівники служби неодноразово особисто спілкувалися із дитиною в різних обставинах. Тому, вони встановили та пересвідчилися в тому, що доцільно визначити місце проживання малолітнього сина із матір`ю. При цьому, у висновку органу опіки та піклування при визначенні місця проживання дитини із матір`ю враховано ключовий аспект, а саме: бажання малолітньої дитини ОСОБА_5 проживати з матір`ю.

Крім того, судом першої інстанції не враховано, що за зустрічним позовом батька ОСОБА_2 органом опіки та піклування не складено висновку про доцільність проживання дитини разом з батьком, а акт обстеження умов проживання не є за своєю суттю та змістом висновком органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини з одним із батьків.

Також, суд першої інстанції не врахував, відхилив та самоусунувся від оцінки і аналізу такого доказу, як висновок експерта № 005 за результатами проведення судово-психологічної експертизи від 21 грудня 2021 року, підготовленого для подання до суду експертом, якийобізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

У даному висновку експерта вказано про ряд важливих обставин, проте, судом у оскаржуваному рішенні не наведено жодного мотиву та обґрунтування щодо відхилення висновку експерта № 005 від 21 грудня 2021 року.

З приводу висновку спеціаліста-психолога від 15 листопада 2021 року, який долучено до зустрічного позову батьком дитини, зазначала, що цей висновок спеціаліста-психолога не може бути прийнятий та враховуваний судом, з огляду на не відповідність вимогам до висновку експерта, що визначенні у статтях 102-110 ЦПК України. Особа, яка підготувала зазначений висновок - ОСОБА_9 до реєстру атестованих судових експертів не внесена, документів про підтвердження свого фаху чи освіти не надала.

Додатково зазначила, що суд першої інстанції не надав належної оцінки електронним доказам (фото, відео) у справі, оцінка яких має відбуватися за такою самою правовою процедурою як і оцінка решти доказів, що визначені ЦПК України.

Крім того, суд першої інстанції, використовуючи підміну понять та норм матеріального права, ототожнив дві зовсім різні категорії справ "усунення перешкод у спілкуванні з дитиною" та "визначення місця проживання дитини", не врахувавши, що питання перешкод у спілкуванні не було предметом розгляду у даній справі. До того ж, навіть перешкоди у спілкуванні не можуть слугувати самостійною підставою для визначення місяця проживання дитини з іншим із батьків, з тим, хто вважає, що йому чинять перешкоди.

Щодо мотивів та висновків суду, викладених у рішенні, зазначала, що, урішенні суду використано мовні звороти, які не характерні для суду: "...по сукупності обставин та доказів створилось враження..". Однак, у суду не може строюватися якесь власне враження або бачення ситуації. Суд має дослідити усі обставини у справі та здійснити оцінку доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, у відповідності до ст. 89 ЦПК України. І як наслідок - прийняти законне та обґрунтоване рішення.

До того ж, урішеннісуду містяться два суперечливих один одному висновки з одного і того ж питання: 1) "... встановленої приблизно однакової прихильності дитини до кожного з батьків..."; 2) "...доказів, які б безперечно свідчили про більшу прихильність дитини до одного з батьків матеріали справи не містять...". Це, в свою чергу, свідчить про невмотивованість рішення, про його невідповідність вимогам ЦПК України.

В той же час, суд першої інстанції не врахував та не навів жодних мотивів відхилення наступних доказів, які підтверджують доцільність визначення місця проживання дитини із матір`ю, виникнення стійкого психологічного зв`язку між матір`ю та дитиною та бажання дитини: акту обстеження умов проживання матері з дитиною за адресою: АДРЕСА_4 ; висновку експерта за результатами проведення судово-психологічної експертизи, складеного 21.12.2021 року; довідки дошкільного закладу освіти (ясла-садок) №27 "Віночок"; висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 разом із матір`ю ОСОБА_19 від 20.12.2022 року № 3-35/6970.

І головне, що не враховано судом першої інстанції у даній справі- цебажання та інтереси дитини. Син сторін у справі неодноразово висловлював своє бажання жити з матір`ю, позивачем у справі. Це прямо підтверджується доказами, які наявні в матеріалах справи. Тому, має місце ситуація, за якої суд першої інстанції, всупереч бажанням і волі дитини, вирішив визначити місце її проживання разом із батьком.

Щодо віддаленості дитини від батька зазначає, що дана віддаленість була необхідністю, яка була зумовлена активними бойовими діями у м. Києві. Виїзд матері та дитини з м. Києва в більш безпечний регіон України було здійснено виключно задля інтересів дитини та збереження її життя і здоров`я. Крім того, чинне законодавство не передбачає порядку/документу погодження із батьком дитини виїзду дитини з матір`ю в інше місто на території України, тим паче в той період часу, коли розпочалося повномасштабне вторгнення російських військ на територію України. Зокрема, місто Київ, столиця, було епіцентром бойових дій, що створювало вкрай небезпечні умови для життя і здоров`я.

До того ж, дійшовши висновку про те, що не встановлено виняткових обставин, які б вказували на неможливість подальшого проживання малолітнього ОСОБА_10 разом з батьком, суд першої інстанції не врахував, що весь цей час, зокрема, і під час війни, і до війни дитини проживала з матір`ю. Матір знає усі потреби дитини, слідкує за його станом здоров`я, харчуванням, знає яку їжу та ліки потрібно давати дитині, що з одягу і речей йому потрібно, знає та задовольняє абсолютно усі життєві потреби сина відповідно до його віку, займається його навчанням, розвитком, підготовкою до школи. В той час, як відповідач, батько, на довгий період часу не залишався удвох з дитиною. Крім того, варто пам`ятати, що дитина - це не "іграшка", не спосіб впливу на матір, не спосіб досягнення цілей. Більше того, у цьому віці дитина потребує посиленого цілодобового догляду та опіки, з боку матері.

В той же час, матеріали справи не містять жодного доказу та аргументу, а суд не навів жодного мотиву, який би надавав батьку переваги та сприяв тому, щоб з ним визначити місце проживання малолітньої дитини.

Невідомо на підставі чого у суду виник висновок про те, що мати фокусувалась на власних відчуттях, як матері, акцентуючи на тому, що роз`єднання її з дитиною завдасть їй (а не дитині) болю. Адже, матір дитини жодного разу не фокусувалася на власних відчуттях і жодного разу не зазначала про це в судових засіданнях.

Є суперечливою та жодним чином необґрунтованою і позиція суду першої інстанції про те, що визначення місця проживання дитини з батьком не впливатиме на їх взаємовідносини з матір`ю, оскільки визначення місця проживання дітей з одним із батьків не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків.

Позивач вважає, що інтереси дитини жодним чином не враховані судом у даній справі. Зі змісту рішення суду можна встановити протилежне, що враховані інтереси виключно батька дитини, відповідача за первісним позовом.

Окремо звертає увагу на те, що суд першої інстанції у рішенні застосовує величезну кількість судової практики, яка сформована Верховним Судом у справах про визначення місця проживання дитини. Однак, цитування судом першої інстанції даної судової практики немає нічого спільного із прийнятим судовим рішенням про визначення місця проживання дитини з батьком.

Основою судової практики, яка сформована Верховним Судом у даній категорії справ, є те, що суди мають враховувати і керуватися інтересом дитини, а не інтересами чи потребами когось із батьків, проте суд першої інстанції невірно встановив ключові обставини у справі, не оцінив докази та доводи, які надані ОСОБА_20 , не врахував бажання дитини, та дійшов помилкового висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини разом із батьком.

Просила також врахувати, що на даний час у дитини за місцем проживання у м. Дрогобичі виникли стійкі соціальні зв`язки, дитина ходить у садочок, має друзів, спільні інтереси із друзями, дозвілля, дитина почувається у безпеці та захищеною, зростає у атмосфері любові та поваги. Позивач у справі уклала шлюб, тому має місце та обставина, що дитини, проживаючи разом із матір`ю, буде зростати у повноцінній сім`ї. Новий чоловік позивача - ОСОБА_21 має дуже хороші відносини із малолітнім ОСОБА_10 , вони досить добре ладять та знайшли спільну мову. Зростання у повній сім`ї також відповідає інтересам дитини і не може оцінюватися як негативна обставина. Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 645/4582/16-ц (провадження № 61-182св17).

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Нерода Алла Ігорівна навела орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які апелянт понесе у зв`язку з розглядом даної справи, а саме: судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1362 грн (908,00 грн х 150%) та витрати на професійну правову допомогу - 900 доларів США, оплата яких у розмірі 16 000,00 грн підтверджується квитанцією № 1.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2 - адвокат Миколаєнко Олена Василівна просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим.

Зазначає, що судом першої інстанції прийнято рішення в інтересах дитини, так як для батька головне - інтереси дитини.

На думку відповідача, свій авторитет перед дитиною позивачка завойовує знеціненням його авторитету у дитини, усуненням його від участі в житті дитини, навіюванням дитині спотворених подій та відвертого обману. До 01 березня 2022 року син ОСОБА_10 був надзвичайно прив`язаний до нього, він мав для нього дуже високий авторитет. Між ним та мамою син надавав перевагу спілкуванню з ним. При мамі ОСОБА_10 постійно напружений, він боїться зробити чи сказати щось таке, чим мама буде невдоволена. Цю особливість помітила та повідомила суду свідок ОСОБА_22 , бабуся дитини. При цьому, він ніколи не застосовував до сина насилля, ніфізичного, ні морального.

Жодного доказу того, що він чинив перешкоди ОСОБА_1 у виїзді з дитиною за кордон після початку війни, позивачкою не надано.

Твердження позивача про те, що вона не чинить ніяких перешкод у побаченнях та спілкуванні батька з сином не відповідає дійсності. Крім обставин, викладених в позові, наразі додалась ще одна вагома перешкода.

Так, після прийняття рішення суду першої інстанції він тривалий час не міг додзвонитися до ОСОБА_1 , щоб домовитися про зустріч з дитиною. Тривалий час вона не відповідала ні на дзвінки, ні на його повідомлення. Потім вона написала в мережі Vіbег, що вона з сином виїхали за кордон, відмовившись назвати країну, куди вивезла сина, та термін, на який вони виїхали.

Тобто, на думку відповідача, ОСОБА_1 створила абсолютні перешкоди йому у спілкуванні з дитиною, у зв`язку з цим він звернувся з відповідними заявами про розшук дитини до правоохоронних органів: Дрогобицького ВП, ГУНП в м. Києві, Державної прикордонної служби.

Щодо посилання позивача на висновок психологічної експертизи № 005 від 21.12.2021 року зазначає, що ця експертиза проводилась виключно за заявою позивачки, а не на підставі ухвали суду. Експерт майже не спілкувався з дитиною, а тільки користувався виключно тими доказами, які надала йому заявниця, в тому числі, складеними відносно відповідача протоколами про адміністративні порушення за ст. 173-2 КУпАП, за якими його визнано невинним. Висновки експерта грунтувалися лише на документах та доказах, які були вигідні для позивачки, а тому даний висновок необ?єктивний та односторонній, не є належним доказом.

Щодо заборгованість по комунальним послугам, то позивач замовчує той факт, що ця заборгованість утворилася ще коли вона також користувалася цими послугами за адресою: АДРЕСА_1 , але ніяких оплат не проводила.

Посилання позивача на графік роботи, за яким відповідач, начебто, не зможе бути разом з дитиною, вважає безпідставним, оскільки відповідач, як тільки син буде проживати з ним, має намір змінити місце роботи, щоб син був під доглядом та в безпеці. На час його чергування з сином можуть залишатися рідні бабуся та дідусь.

Звертає увагу на те, що сама ж ОСОБА_1 неодноразово залишала сина на догляд взагалі сторонніх людей, коли приїздила на судові засіданні до м. Києва (і в даній справі, і в справі про встановлення графіку побачення з дитиною).

Вважає, що позивач ОСОБА_1 керується не інтересами сина, а виключно своїми егоїстичними інтересами і перебування сина з матір`ю шкодить інтересам дитини.

Всі інші вимоги апелянта, в тому числі, стягнення судового збору та витрат на правничу допомогу не підлягають задоволенню, як безпідставні та необгрунтовані.

У визначений ухвалою апеляційного суду строк, треті особи у справі - Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, Відділ - служба у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради не скористався процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу позивача.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції - частина 3 статті 360 ЦПК України.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Нерода Алла Ігорівна підтримала доводи апеляційної скарги та просила їх задовольнити.

Відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 та його представник - адвокат Миколаєнко Олена Василівна просили залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Треті особи у справі - Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, Відділ - служба у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради участь своїх представник в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції не забезпечили. Про день та час слухання справи судом апеляційної інстанції повідомлялись у встановленому законом порядку.

03 жовтня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов лист від Відділу - служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, в якому відділ просить проводити судове засідання, призначене на 05 жовтня 2023 року, без участі уповноваженого представника відділу. Повідомив, що в інтересах дитини, враховуючи рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 20 груудня 2022 року про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_11 разом з його матір?ю позивача ОСОБА_19 , відділ підтримує апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Нероди Алли Ігорівни.

У відповідності до вимог статті 128, 130, 211, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим закінчення розгляду справи у відсутності представників Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, Відділу - служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 вересня 2017 року між ОСОБА_23 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб (а.с. 11 том 1).

Сторони у справі є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12 том 1).

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 18 квітня 2022 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований 12 вересня 2017 року Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 2305, розірвано (справа № 760/32205/21).

До припинення між сторонами фактичних шлюбних відносин родина проживала в квартирі АДРЕСА_5 . Вказана квартира належить на праві приватної власності ОСОБА_2 . Місце проживання ОСОБА_3 за цією адресою було зареєстровано з 02 жовтня 2017 року, малолітнього ОСОБА_5 з 26 травня 2021 року (а.с. 21, 43, 78, 79-80 том 1).

Згідно з актом обстеження умов проживання дитини за адресою: АДРЕСА_1 , затвердженого начальником Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 19 листопада 2021 року, квартира складається із двох кімнат, у приміщенні є всі зручності. На час обстеження квартири санітарний стан житлового приміщення був задовольний, квартира оснащена меблями, побутовою технікою. Дитина в достатній кількості забезпечена одягом, взуттям, продукатами харчування. Облаштоване місце для діяльності та відпочинку. Умови проживання для дитини створені належним чином (а.с. 167 том 1).

За місцем проживання дитина ОСОБА_5 відвідував дошкільний навчальний заклад № 650 «Берізка» у Солом`янському районі м. Києва (а.с. 22, 64 том 1).

Відповідно до психолого-педагогічної характеристки дошкільного навчального закладу № 650 «Берізка» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поступив до дошкільного навчального закладу 01 вересня 2021 року з родини.Сім`я повна. Зовнішній вигляд дитини завжди охайний. Дитина має при собі необхідні особисті речі та іграшки. Розвиток дитини відповідає віковій нормі, хлопчик володіє навичками

самообслуговування. Георгій вміє виражати свої емоції, вчасно звернутись за

необхідною підтримкою. Дитина вихована, ввічлива. Батьки дитини встигли за короткий проміжок часу продемонструвати адекватне ставлення до свого сина та своїх батьківських обов`язків. Георгій, зі свого боку, з радістю повертається до батьків після перебування в дитячому садку.

Із інформації медичної установи КНП «ЦПМСД №2» Солом`янського району м. Києва від 08 серпня 2022 року, від 05 вересня 2019 року, від 14 вересня 2022 року вбачається, щоз 14 листопада 2018 року по 17 лютого 2022 року дитина ОСОБА_5 спостерігався у лікаря-педіатра, останні звернення на амбулаторний прийом до лікаря-педіатра були у лютому 2022 року (а.с. 249 том 1, а.с. 7, 35 том 2).

Після оголошення в Україні воєнного стану ОСОБА_3 разом із сином виїхала з міста Києва на захід України.

Довідками №1302-, №1302- від 01 квітня 2022 року підтверджується факт взяття на облік громадян України ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як внутрішньо переміщених осіб, з фактичним місцем проживання/перебування АДРЕСА_4 (а.с. 190, 191 том 1).

За вказаним місцем проживання дитина має укладену декларацію з лікарем-педіатром, відвідує дошкільний навчальний заклад № 27 «Віночок» у місті Дрогобичі Львівської області (а.с. 157, 158, 192 том 1).

Відповідно до психолого-педагогічної характеристки дошкільного навчального закладу № 27 «Віночок» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поступив до дошкільного навчального закладу № 27 «Віночок» 20 квітня 2022 року( наказ №01-08/36 від 18.04.2022). Дитина адаптувалася до нових умов. Процес адаптації до дитячого садка оцінюється як добре. Фізичний стан та розвиток дитини, відповідає актуальному віку. Георгій володіє навичками самообслуговування. У спілкуванні з дорослими проявляє ввічливість, що свідчить про зразкове виховання дитини мамою ОСОБА_17 . Мова у дитини чітка, сформована. Зовнішній вигляд дитини завжди охайний та доглянутий. Має особисті речі та іграшки з собою. Мати ОСОБА_10 проявляє зацікавленість в успішності та поведінці сина, його настроєм та відносинами з ровесниками. Між мамою та сином помітно сильний емоційний зв`язок: Георгій дуже сильно любить та поважає свою маму і радісно зустрічає коли мати забирає його з садка.

Син сторін у справі ОСОБА_5 дотепер проживає разом з матір`ю ОСОБА_3 , яка у подальшому змінила прізвище на ОСОБА_4 , у зв`язку з укладенням шлюбу(а.с. 152 том 2).

Із акту обстеження умов проживання від 16 травня 2022 року вбачається, що спеціалістами Відділу - службу у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради проведено обстеження умов проживання дитини ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_4 . Встановлено, що квартира складається із двох кімнат, забезпечена всіма необхідними для проживання меблями, побутовою технікою, тощо, санітарно-гігієнічні умови добрі. Дитина проживає разом з матір`ю в окремій кімнаті, для дитини є окреме розкладне крісло, столик, іграшки, шафа для одягу, необхідний сезонний одяг. В квартирі є все необхідне для проживання та виховання дитини (а.с. 168 том 1).

Судовим наказом Солом`янського районного суду міста Києва від 13 грудня 2021 року (справа № 760/32209/21) стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини заробітку (доходу), але не менш ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 30.11.2021 та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого державним виконавцем Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цапенко С., сукупний розмір заборгованість боржника ОСОБА_2 по аліментах станом на червень 2022 року становить 17 892,30 грн (а.с. 155 том 1).

Сторонами надані характеристики з місця роботи, проживання, в яких надана оцінка ділових і моральних якостей батьків дитини.

Із відповіді ФОП ОСОБА_24 від 26 листопада 2021 року вбачається, що ОСОБА_8 працює у ФОП ОСОБА_24 на посаді кухаря, розмір її заробітної плати становить 6 000,00 грн на місяць. За час роботи ОСОБА_3 проявила себе як дисциплінований, пунктуальний, відповідальний, неконфліктний працівник та кваліфікований фахівець, по характеру врівноважена, тактовна. В спілкуванні з колегами товариська, з керівництвом та клієнтами - ввічлива, привітна, не використовує ненормативну лексику та не має шкідливих звичок. У пріоритет ставить сімейні цінності, виховання дитини, взаємну підтримку та повагу (а.с. 34, 189 том 1).

Довідкою Дрогобицької Державної податкової служби України Головного управління ДПС у Львівській області від 19 липня 2022 року підтверджується, що ОСОБА_3 з 24 травня 2022 року перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Львівській області як суб`єкт господарювання фізична особа-підприємець. Згідно поданих декларацій платника єдиного податку її дохід за період з 25 травня 2022 року по 31 травня 2022 року становить - 7 000,00 грн, з 01 червня 2022 року по 30 червня 2022 року - 9 000,00 грн (а.с 156 том 1).

Із відповіді Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Супутник» від 20 травня 2022 року вбачається, що ОСОБА_2 з 01 лютого 2022 року працює в гаражному кооперативі на посаді охоронця та за сумісництво двірником. Для охоронців встановлено графік роботи доба через три доби. Щодо роботи двірника за сумісництвом, то графік відсутній, а обсяги і терміни виконання робіт визначається виробничими потребами. Заробітна плата ОСОБА_2 за три місяці (лютий-квітень 2022 року) склала 19 500,00 грн (а.с. 164, 165 том 1).

Без порушень, дотримується правил внутрішнього розпорядку. До службових обов`язків відноситься відповідально.За весь час роботи доган або стягнень ОСОБА_2 не має. Випадків вживання алкоголю на робочому місці, крадіжки чи псування довіреного йому майна за час його чергувань також не зафіксовано, про що вказує службова характеристика Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Супутник» від 03 серпня 2022 року (а.с. 11 том 2).

За місцем мешканням ОСОБА_2 характеризується посередньо, громадський порядок та спокій не порушує, скарг з боку мешканців вищезазначеного будинку не надходило (а.с. 74 том 1, а.с. 6 том 2).

Відповідно до медичної довідки ТОВ «Клініка ім.Гальченко В.В. від 08 грудня 2021 року 2 серія ААН № 524643, довідки ТОВ «Клініка ім.Гальченко В.В. № 977/21 від 16 грудня 2021 року та сертифіката ТОВ «Клініка ім.Гальченко В.В. 2 серія РРУ № 000830 за результатом огляду ОСОБА_2 ознак психіатричних патологій не виявлено, на «Д» обліку не знаходиться, ознак наркологічних патологій не виявлено (а.с.75, 76 том 1).

Станом на 13 грудня 2021 року ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває - довідка Міністерства внутрішніх справ України серія ІІА № 2765121 (а.с. 77 том 1).

Із наданих сторонами письмових доказів вбачається, що спірні питання щодо здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків були предметом розгляду органом опіки та піклування, правоохоронних органів, про це свідчать неодноразові звернення ОСОБА_2 від 10 листопада 2021 року, 17 листопада 2021 року, від 11 лютого 2022 року, від 01 квітня 2022 року, від 26 травня 2022 року, від 20 червня 2022 року, від 01 липня 2022 року, від 28 липня 2022 року, від 06 сепрня 2022 року (а.с. 65, 67, 69, 73, 118-120, 121-122, 126, 127-128, том 1, а.с. 23, 27 том 2).

Із заявою до Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янського району м. Києва від 07 лютого 2022 року про перешкоджання у виконанні батьківських обов`язковів зверталась ОСОБА_3 (а.с. 193, 194 том 1).

19 листопада 2021 року працівниками Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янського районного в місті Києві державної адміністрації спільно з фахівцями Солом`янського районного в місті Києві центру соціальних служб було відвідано родину ОСОБА_25 з метою з`ясування всіх обставин домашнього насильства, а також складено акт з`ясування обставин вчинення насильства в сім`ї або реальної загрозии його вчинення» та акт оцінки потреб сім`ї ОСОБА_25 .

Під час обстеження умов проживання встановлено, що родина проживає у приватній двокімнатній квартирі, в якій створені умови для відпочинку та розвитії малолітнього ОСОБА_10 .При спілкуванні з дитиною працівників служби та психолога центру з`ясовано, що хлопчик дуже активний, психічний та фізичний розвиток дитини відповідає віку, але часто вередує, стосунки між сином та мамою доброзичливі

ОСОБА_26 анна надала письмові пояснення, в яких заперечила звинувачення у завданні шкоди сину та намірі піти з життя.

ОСОБА_3 було роз`яснено її права та обов`язки щодо виховання дитини та попереджено про відповідальність за неналежне їх виконання.

З метою покращення психологічного клімату в родині батькам було рекомендовано звернутися до Центру соціальних служб та «Центру сім`ї» Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації для отримання консультації психолога та юрисконсульта (а.с. 66, 68 том 1).

24 червня 2022 року до служби у справах дітей виконкому Дрогобицької міської ради надійшла заява ОСОБА_2 про визначення порядку спілкування з сином. Членами комісії на засіданні з`ясовано, що до ОСОБА_27 го районного суду міста Києва Трохімович Ганною подано позовну заяву про участь батька ОСОБА_2 у вихованні дитини. Враховуючи факт звернення до суду з вимогами про участь батька у вихованні дитини, керуючись пунктом 3 статті 19 СК України, членами комісії на підставі рішення виконкому Дрогобицької міської ради № 228 від 10 серпня 2022 року припинено розгляд заяви ОСОБА_2 , з роз`ясненням заявникові, що він має право звернутися із зустрічним позовом в суд стосовно усунення перешкод у спілкуванні з сином та встановлення йому порядку спілкування з дитиною (а.с. 25-26 том 2).

У ході проведення Дрогобицьким районним відділом поліції ГУ Національної поліції у Львівській області перевірки заяви ОСОБА_2 від 01 липня 2022 року з ОСОБА_28 проведено бесіду профілактичного характеру щодо рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини та ознайомлено останню із змістом статті 141 Сімейного кодексу України. За наслідками перевірки встановлено, що по даному факту відсутні будь як ознаки злочину, передбаченого КК України, та відсутні дані, які б вказували на наявність кримінального правопорушення, а тому є неможливим внесення відповідної інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань по даному факту, перевірку припинено (а.с. 27, 28, 29 том 2).

Конфліктні ситуації, що сталися між подружжям ОСОБА_25 під час спільного проживання, були предметом перевірки правоохоронними органами, судом, а також підставою звернення ОСОБА_3 із заявами до правоохоронних органів, до Київського міського центру гендерної рівності, запобігання та протидії насильства (а.с.13, 15-17, 19-20, 23, 25, 26, 176, 177, 179, 180, 184, 185, 186, 187, 188, 210 том 1).

Складено термінновий заборонний припис від 22 листопада 2021 року стосовно кривдника ОСОБА_2 , протоколи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 від 10 листопада 2021 року, від 22 листопада 2021 року (а.с. 14, 18, 24 том 1).

Із заявами до Солом`янського управління поліції ГУНП в м. Києві про притягнення дружину ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності також звертався ОСОБА_2 (а.с. 70-71, 73 том 1).

Із відповіді Солом`янського управління поліції ГУНП в м. Києві від 17 лютого 2022 року вбачається, що 20 жовтня 2021 року до сектору документального забезпечення Солом`янського управління поліції ГУНП у м. Києві за вх. № Т - 6608 надійшла заява від громадянки ОСОБА_3 з приводу того, що її чоловік ОСОБА_2 забрав особисті речі заявниці та не повертає їх. Дану інформацію зареєстровано до єдиного обліку заяв та повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події за №№ 58811, 58865 від 22.10.2021 року. Проведеною перевіркою не встановлено фактичних даних, які б свідчили про наявність в даній події ознак кримінального правопорушення, відповідно для внесення даної події до ЄРДР. За результатом розгляду вказаного звернення згідно Закону України «Про звернення громадян» прийнято рішення про закінчення перевірки та списанно матеріали до номенклатурної справи.

07 листопада 2021 року громадянка ОСОБА_3 зверталася на спецлінію «102» для фіксації протиправних дій її чоловіка ОСОБА_2 . Вказану інформацію зареєстровано до єдиного обліку заяв та повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події за № 62116.

10 листопада 2021 року громадянка ОСОБА_3 зверталася на спецлінію «102» з приводу погроз її чоловіка ОСОБА_2 . Вказану інформацію зареєстровано до єдиного обліку заяв та повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події за № 62642. Факт домашнього насильства підтвердився. Відносно громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 скдадено протокол Ваб 386363 за ст. 173-2 КУпАП.

21 листопада 2021 року громадянка ОСОБА_3 зверталася на спецлінію «102» з приводу дій її чоловіка ОСОБА_2 . Вказану інформацію зареєстровано до єдиного обліку заяв та повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події за № 64884. Факт домашнього насильства підтвердився. Відносно громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 скдадено протокол Ваб 890294 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

21 листопада 2021 року до сектору документального забезпечення Солом`янського управління поліції ГУНП у м. Києві за вх. № Т - 7298 надійшла заява від громадянки ОСОБА_3 , з приводу вчинення домашнього насильства її чоловіком ОСОБА_29 . Дану інформацію зареєстровано до єдиного обліку заяв та повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події за № 65647 від 25.11.2021. Проведеною перевіркою не встановлено фактичних даних, які б свідчили про наявність в даній події ознак кримінального правопорушення, відповідно відсутні підстави для внесення даної події до ЄРДР. Відносно громадянина ОСОБА_2 дільничними офіцерами поліції складено адміністративний протокол серії ВАБ № 890235 за ст. 173-2 КУпАП щодо вчинення домашнього насильства, який було направлено на розгляд доСолом`янського районного суду м. Києва. За результатами розгляду вказаного звернення прийнято рішення про закінчення перевірки та списання матеріалу до номенклатурної справи Солом`янського УП ГУНП у м. Києві.

24 листопада 2021 року громадянка ОСОБА_3 зверталася на спецлінію «102» для фіксації дій її чоловіка ОСОБА_30 . Вказану інформацію зареєстровано до єдиного обліку заяв та повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події за № 71130 від 24.12.2021.

Для недопущення повторного вчинення домашнього насильства, з гр. ОСОБА_2 під час складання адміністративного протоколу, поліцейськими проведено бесіду про відповідальність за вчинення домашньогонасильства відповідно до законодавства України, роз`яснено у чому саме полягає протиправність його дій, поінформовано кривдника про спеціальні заходи щодо протидії домашньому насильству, які можуть застосовуватись до нього норми адміністративного та кримінального законодавства у разі вчинення ним повторних фактів домашнього насильства(а.с. 169-170, 171-181, 182, 183-188 том 1).

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 25 січня 2022 року (справа № 760/31858/21) провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.173-2 КУпАП України закрито на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України (відсутність в діях складу адміністратвивного правопорушення) - а.с. 112-113 том 1.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 30 червня 2022 року (справа № 760/30670/21) провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.173-2 КУпАП України закрито (у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення) - а.с. 114-117 том 1.

15 листопада 2021 року за запитом представника відповідача ОСОБА_2 проводилось психологічне обстеження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою визначення характеру взаємовідносин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з кожною із осіб, що формують родину в його сприйнятті; встановлення рівня психологічної прив`язаності дитини, а також якості емоційного зв`язку з батьками та іншими членами його сім`ї; з`ясування ролі кожного з батьків у житті ОСОБА_5 (емоційної та поведінкової прихильності дитини до кожного з батьків), надання характеристики того, яким чином батько та мати, інші члени родини впливають на світосприйняття та світогляд дитини, на формування його особистості, поглядів, поведінки, психіки; виявлення індивідуально-психологічних особливостей розвитку, а також вікових, психофізіологічних особливостей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (психічний, емоційно-вольовий стан, інтелектуальний рівень).

За результатом обстеження доктором психологічних наук ОСОБА_9 зроблено висновок, що рівень психологічного розвитку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідає віковій нормі, пізнавальні процеси, мотивація, сфера потреб та інтересів сформована відповідно до вікової норми, так само є високою самооцінка. Ємоційний стан дитини нестабільний, потребує спокою та уникнення конфліктів, відчувається наявність страхів та негативних сценаріїв розвитку різних подій.

У дитини сформований усталений, позитивний образ бажаної сім`ї, однак реальна сімейна ситуація для ОСОБА_10 - це в основному піклування, взаємодія та час із батьком - ОСОБА_2 , який для ОСОБА_10 виконує функції не лише батька в повному обсязі, але і частково заміщає матір та емоційний зв`язок з нею. ОСОБА_31 матері у ОСОБА_10 є слабо сформованим, він уникає розмов про матір, демонструє напруження, коли заходить про неї мова, але демонструє бажання і прагнення мати теплі, близькі стосунки із матір`ю. Ці потреби актуально у ОСОБА_10 не задоволені. І частково компенсовані стосунками із батьком. Ставлення до родичів з боку батька та матері є скоріше нейтральним, але стосунки з бабусею з боку матері виглядають як більш напружені, яких ОСОБА_10 хоче уникнути. Георгій демонструє бажання мати родину, в який є батько та мати, хороший, теплий емоційний зв`язок, спілкування та спільний час, але в йоґо родині ситуація ним такою не відчувається. При виборі з двох батьків для будь-яких ситуацій, ОСОБА_10 обирає тільки свого батька, і демонструє бажання бути разом з ним (а.с. 61-63 том 1).

Згідно з висновком експерта № 005 від 21 грудня 2021 року, підготовленого судовим експертом Кречик О.А. для подання до суду на замовлення позивача ОСОБА_6 , з питань щодо визначення індивідуально-психологічних особливостей, особливостей психоемоційного стану, особливостей виховної поведінки батьків, визначення наявності чи відсутності ознак впливу на дитину, малолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має наступні індивідуально-вікові психологічні особливості: відповідність розумового розвитку віковому періоду, контактиість, довірливості у спілкуванні, щирість, безпосередність у поведінці, достатній для свого віку запас уявлень, сформованість здатності до порівняння на наочно-образному рівні, здібності до навчання. Також у дитини- спостерігається деяка емоційна лабільність, капризність, негативізм, схильність до демонстративності в поведінці, допитливість, бажання наслідувати поведінку значимого дорослого, особливо при наявності відповідного підкріплення.

Соціально-підтримуюче оточення для дитини ОСОБА_11 утворюють його батьки: мати, ОСОБА_3 , та батько, ОСОБА_2 . ОСОБА_32 виявляє надійну прив`язаність та позитивне ставлення до обох батьків. Більш міцніший емоційний зв`язок та стійку прив`язаність дитина виявляє до матері, ОСОБА_3 , як головного джерела забезпечення базисних потреб та оптимальних умов розвитку дитини. Батько, ОСОБА_2 , має авторитет у сина, є прикладом наслідування та копіювання соціально-рольової поведінки, в тому числі і негативної, для дитини з якою вони однієї статі.

Виховна поведінка матері дитини, ОСОБА_3 , характеризується наявністю комплексу дій, які спрямовані на створення гармонійних умов для розвитку дитини, має позитивний вплив на психоемоційний стан та відчуття психологічного благополуччя дитини. Вибрана батьком дитини, ОСОБА_2 , конфліктна стратегія по відношенню до матері, як спосіб вирішення досліджуваної сімейної ситуації на свою користь, залучення дитини у сімейний конфлікт, намагання сформувати у дитини негативне відношення до матері негативно впливає на відчуття психологічного благополуччя дитини. Продовження такої поведінки батьком по відношенню до дитини може негативно впливати на подальший емоційний та особистісний розвиток дитини.

Малолітній ОСОБА_5 внаслідок вікової незрілості розумових процесів, обумовлених, його малолітнім віком, не спроможний надавати оцінку сімейної ситуації, яка склалася навколо спору батьків щодо визначення його місця проживання. Висловлювання малолітнього ОСОБА_5 щодо фактів його побиття матір`ю ОСОБА_3 , щодо негативної оцінки ставлення матері до нього та негативної оцінки особистості мають ознаки навіювання і є наслідком негативного впливу на дитину конфліктної поведінки батька дитини, ОСОБА_2 (а.с. 135-154 том 1).

Спірне питання щодо визначення місця проживання дитини розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Дрогобицької міської ради. Рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради № 382 від 20 грудня 2022 року затверджено висновок органу опіки та піклування та подано до суду.

Взявши до уваги надані сторонами матеріали, добрі житлово-побутові умови проживання ОСОБА_33 , бажання малолітньої дитини ОСОБА_5 , 2018 року народження, орган опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради вважав за доцільне визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 , разом з його матір`ю ОСОБА_34 (а.с. 161, 162-164 том 2).

Судом першої інстанції заслухані свідки.

Свідок ОСОБА_35 , яка є приятелькою ОСОБА_6 , засвідчила, що з 2018 рок бачилась з ОСОБА_1 майже щодня на дитячому майданчику, де гуляли їхні діти. ОСОБА_2 (батько дитини) під час таких прогулянок іноді підходив на дитячий майданчик на нетривалий період, іноді вживава у присутності свого сина нецензурну лексику, також декілька разів бачила, що він палить у присутності дитини. Також, надала свідчення, що до літа 2021 року з дитиною завжди гуляла лише ОСОБА_36 , а з літа 2021 року батько став гуляти з сином приблизно 2-3 рази на тиждень. Спостерігала, що батько дитини практикує доволі агресивні ігри з дитиною, від яких дитина перезбуджується. Разом з тим, зазначила, що згідно її спостережень дитина любить обох своїх батьків, і мати, і батько є для нього авторитетом.

Свідок ОСОБА_21 , який наразі є чоловіком позивачки за первісним позовом, повідомив суду, що на даний час ОСОБА_1 проживає разом з дитиною у м. Дорогобич у квартирі його матері, до якої він приїжджає на вихідні раз в два тижні. Надав свідчення, що дитина в спільній присутності обох батьків більше тягнеться до матері. Вказав, що ОСОБА_2 налаштовує дитину проти матері, демонструє провокаційну поведінку, обіцяє дитині іграшки, кімнату. Зазначив, що дитина розказує іншим, що батько ображає маму, що хоче вбити ОСОБА_21 . Зауважив, що особисто у нього з дитиною склались гарні відносини, дитина називає його ОСОБА_37 , за однойменним мультиплікаційним персонажем. При цьому, дитина сказала, що так його називає, бо він захищає маму. Зазначив, що у нього з ОСОБА_2 нейтральні стосунки, вказав, що ОСОБА_2 часто йому дзвонить п`яний і пропонує разом випити і поговорити.

Свідок ОСОБА_38 , яка є матір`ю позивача за зустрічним позовом та бабусей дитини, надала свідчення, що з вересня 2021 року ОСОБА_2 почав частіше приходити в гості з дитиною без ОСОБА_39 , сам турбувався за дитину, яку дуже любить, вміє сам готувати їй їжу. Дала покази, що в ситуації, коли син привіз їй хвору дитину і коли ОСОБА_36 прийшла її забрати, вона її дійсно не впустила, бо не хотіла бачити, а коли та викликала поліцію, дитина при поліції сказала, що хоче бути з татом. Зазначила, що приїжджала до дитини до м. Дорогобич привітати на день народження, вказала, що за її спостереженнями дитина за цей час змінилась, не посміхається, віддалилась від неї та татка, спочатку ОСОБА_40 тікав від татка, поки той його не розіграв. Також, вказала, що ОСОБА_36 запрошувала її до дитини до м. Дорогобич, проте свідок відчуває, що ОСОБА_36 буде незадоволена, якщо вона приїде.

Свідок ОСОБА_41 , який є сусідом ОСОБА_25 , знайомий і з ОСОБА_42 , і з ОСОБА_43 , та перебуває в дружніх відносинах з ОСОБА_44 , надав свідчення про те, що часто бачив ОСОБА_45 , який гуляв з дитиною. Вказав, що ОСОБА_2 не п`є та не курить ні при дитині, ні взагалі. Завжди або з дитиною, або на роботі. Ігор ОСОБА_2 з дитиною, які б загрожували життю дитини, не спостерігав. Вказав, що батько дитину без нагляду не залишав, голос на дитину не підвищував, лайливих слів не застосовував, дитину проти матері не налаштовував, погано про його матір не відгукувався. Зазначив, що з матір`ю дитину бачив рідко.

Свідок ОСОБА_46 , який є другом ОСОБА_2 , надав свідчення про те, що до війни бачив, як він гуляв разом з дитиною. Вказав, що знає ОСОБА_45 як піклуючого, люблячого батька, він часто говорить про дитину, при ньому часто розмовляв з дитиною по телефону по гучномовцю. Зазначив, що ніколи ОСОБА_45 в нетверезому стані не бачив. Зауважив, що не чув, щоб ОСОБА_2 нецензурно висловлювався в присутності дитини.

Свідок ОСОБА_47 , яка є сусідкою ОСОБА_2 , надала свідчення про те, що бачила дитину на дитячому майданчику і з мамою, і з татом. Вказала, що була в квартирі в гостях, при цьому в пізній час. О 20-21 -й годині ОСОБА_39 не було, проте дитина була спокійна, бо була з батьком. Зазначила, що ОСОБА_2 свідомо дуже хотів цю дитину, є турботливим татом, навчав дитину соціальних навичок. Зауважила, що з матір`ю дитину бачила рідше, проте, за її спостереженнями з матір`ю в дитини теж хороші відносини.

Судом першої інстанції досліджено надані сторонами фото (в електронному вигляді), відео- та аудіо- докази на яких зафіксовано переважно сварки та взаємні звинувачення подружжя (в т.ч. в присутності дитини), переписка, телефонні розмови, скріншоти переписок у месенджерах. Також відображено процес спілкування дитини як з матір`ю, так і з татком, відвідування дитиною дитячого садочку, лікаря, розважальних закладів як з мамою, так і з татом (окремо).

З відео вбачається, що дитина під час сварок батьків або не звертає на це увагу, або намагається привернути увагу до себе. З наданих електронних доказів вбачається, що у Києві дитина спала в кімнаті з татком на приставному ліжечку, мама дитини спала в окремій кімнаті.

З таких доказів вбачається, що дитина спокійно та невимушено себе поводить як з мамою, так і з татом, їй комфортно з обома батьками.

Судом встановлено, що ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 не надано доказів на підтвердження того, що залишення малолітнього ОСОБА_11 з іншим з батьків є небезпечним для життя, здоров`я і морального виховання дитини.

Дитина проживала та проживає в атмосфері любові, турботи, захисту, як за адресою проживання батька у м. Києві, так і наразі - з матір`ю у м. Дорогобич.

Факти домашнього насильства та поганого ставлення до дитини з боку жодного з батьків належними доказами не підтверджені.

Мати, і батько дитини піклувалися про здоров`я дитини, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечували сина належними умовами для його проживання, виховання та розвитку.

Кожен з батьків любить дитину, намагається створити всі необхідні умови для її розвитку та здоров`я.

Найбільш несприятливі емоції дитина переживає лише під час контакту її батьків між собою, які фактично не приховують від дитини своїх сварок та ставлення один до одного.

Негативного впливу кожного з батьків окремо на нормальний розвиток дитини судом не встановлено.

Як зазначив суд першої інстанції, що найбільш негативною обставиною у даній справі є те, що фактично кожен з батьків дитини у запеклій боротьбі за неї, застосовував до дитини методи навіювання та маніпуляцій думкою дитини щодо іншого з батьків. За таких умов найбільш безпечним для психіки дитини та ефективним для її розвитку є фіксування стабільної ситуації, за яких дитина проживає з тим з батьків, який більш здатен створити умови для безперешкодних контактів дитини з іншим з батьків, що принаймні сприятиме становленню у дитини власної думки щодо кожного з батьків.

Ухвалюючи рішення про визначення місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком дитини - ОСОБА_2 , суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що враховуючи інтереси дитини, які переважають над інтересами батьків, оцінивши належним чином надані учасниками спору докази, їх аргументи та заперечення, врахувавши, скільки часу і за яких обставин дитина проживала окремо від батька, встановивши, що і батьком, і матір`ю створено належні умови для виховання та розвитку дитини, і батько і матір характеризуються позитивно, виходячи із найкращих інтересів малолітнього ОСОБА_10 , його віку, статі, права на гармонійний розвиток і належне виховання, наявність у нього постійного місця проживання за місцем проживання батька, знаходження за такою адресою поряд інших родичів, а також дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами та обов`язками батьків, дійшов переконання, що для забезпечення розвитку дитини у безпечному, спокійному та стійкому середовищі доцільним є проживання дитини з батьком.

Надаючи оцінку висновку органу опіки та піклування від 20.12.2022 року № 3-35/6970 про доцільність проживання дитини з матір`ю, суд першої інстанції виходив із того, що орган опіки та піклування взагалі не навів будь-якого обґрунтування, а лише обмежився викладенням наданих сторонами документів, складеним службою у справах дітей актам обстеження умов проживання та вислухав пояснення сторін, а тому цей висновок не є належними, оскільки не містять будь-якого обґрунтування надання переваги матері у визначенні місця проживання дитини з нею.

Суд першої інстанції звернув увагу на те, що визначення місця проживання дитини з батьком не впливатиме на їх взаємовідносини з матір`ю, оскільки визначення місця проживання дітей з одним із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, вказують на те, що сторони у справі ОСОБА_6 та ОСОБА_2 мають спільну малолітню дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Батьки дитини проживають окремо.

Позивач у справі ОСОБА_6 та її син ОСОБА_5 , зареєстровані у АДРЕСА_1 , однак фактично проживають за адресою: АДРЕСА_4 , як внутрішньо переміщені особи, що підтверджується довідками Управлінні соціального захисту населення Дрогобицької міської ради №1302-, №1302- від 01 квітня 2022 року.

Відповідач у справі ОСОБА_2 зареєстрований та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час судового розгляду справи сторони (батьки дитини) не заперечували, що після припинення між подружжям шлюбних відносин син ОСОБА_10 залишився проживати разом з матір`ю.

Між батьками малолітньої дитини склалися неприязні стосунки та між ними виник спір щодо місця проживання малолітнього сина. Кожний із батьків дитини звернувся до суду з окремим позовом про визначення місця проживання дитини разом з ним.

Матеріалами справи підтверджується, що батьки характеризуються позитивно, працевлаштовані, не перебувають на обліку в лікарів психіатріа та нарколога, і батьком, і матір`ю створено належні умови для виховання та розвитку сина, дитина прихильна як до матері, так і до батька, батьки мають доходи для забезпечення потреб дитини.

Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, судова колегія апеляційного суду виходить з такого.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна; місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновагаі, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) зазначено, що «Декларація прав дитини не є міжнародним договором. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. У зв`язку з наведеним Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах,а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду вважає, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 вересня 2021 року у справі № 223/306/20 (провадження № 61-9005св21) зазначено, що «міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2018 року у справі № 207/3144/16-ц (провадження № 61-29090св18) вказано, що «відповідно до статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку має, бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 серпня 2021 року у справі № 303/3102/19 (провадження № 61-13918св20) зазначається, що «відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору, зокрема, щодо її місця проживання. Таким чином, з досягненням віку десяти років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання. Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей (дата підписання - 25 січня 1996 року, дата набрання чинності для України - 01 квітня 2007 року) під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються».

Закріплення вказаними вище міжнародними документами та актами внутрішнього законодавства України право дитини бути почутою передбачає, що думка дитини повинна враховуватися при вирішенні питань, які її безпосередньо стосуються. Разом з цим, згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не відповідає та не захищає права та інтереси дитини, передбачені Конвенцією.

Отже, вирішуючи спір, суд має віддати перевагу тому з батьків, який може забезпечити більш сприятливі умови виховання дитини. Важливим критерієм є моральні якості матері та батька як вихователів. Моральними якостями, які можуть негативно вплинути на виховання дитини, є, зокрема, зловживання спиртними напоями, невиконання батьківських обов`язків, притягнення до судової чи адміністративної відповідальності.

Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно, тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства.

Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Встановлені фактичні обставини справи на підставі наданих сторонами та досліджених судом доказів свідчать про те, що протягом тривалого часу дитина на законних підставах проживає разом із матір`ю. Мати ОСОБА_6 любить сина, належним чином виконує свої батьківські обов`язки, піклується про розвиток та здоров`я дитини, позитивно характеризується, працевлаштована та створила належні умови для проживання малолітньоїдитини.

За результатами спілкування дитини із психологом і проведення відповідних діагностичних обстежень дитини згідно з висновком експерта № 005 від 21 грудня 2021 року, підготовленого судовим експертом Кречик О.А. для подання до суду, вбачається, що дитина ОСОБА_5 виявляє надійну прив`язаність та позитивне ставлення до обох батьків. Більш міцніший емоційний зв`язок та стійку прив`язаність дитина виявляє до матері, ОСОБА_3 .

ОСОБА_48 поведінка матері дитини, ОСОБА_3 , характеризується наявністю комплексу дій, які спрямовані на створення гармонійних умов для розвитку дитини, має позитивний вплив на психоемоційний стан та відчуття психологічного благополуччя дитини.

Вибрана батьком дитини, ОСОБА_2 , конфліктна стратегія по відношенню до матері негативно впливає на відчуття психологічного благополуччя дитини. Продовження такої поведінки батьком по відношенню до дитини може негативно впливати на подальший емоційний та особистісний розвиток дитини.

Відповідно до психолого-педагогічної характеристки дошкільного навчального закладу № 27 «Віночок» дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адаптувалася до нових умов. Процес адаптації до дитячого садка оцінюється як добре. Фізичний стан та розвиток дитини, відповідає актуальному віку. Зовнішній вигляд дитини завжди охайний та доглянутий. Мати ОСОБА_10 проявляє зацікавленість в успішності та поведінці сина, його настроєм та відносинами з ровесниками. Між мамою та сином помітно сильний емоційний зв`язок: ОСОБА_10 дуже сильно любить та поважає свою маму і радісно зустрічає коли мати забирає його з садка.

Питання про визначення місця проживання дитини було розглянуто комісією з питань захисту прав дитини при виконкомі Дрогобицької міської ради.

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради послідовно приймав рішення, досліджував надані сторонами матеріали. Під час спілкування з малолітнім ОСОБА_49 з`ясовано, що він дуже любить маму і тата ОСОБА_15 (чоловік ОСОБА_3 ) і хоче проживати разом з ними. Запитуючи дитину про ОСОБА_2 (батька дитини), хлопчик згадує про те, що він ображав маму і його.

Взявши до уваги надані сторонами матеріали, добрі житлово-побутові умови проживання ОСОБА_33 , бажання малолітньої дитини ОСОБА_5 , 2018 року народження, орган опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради вважав за доцільне визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 , разом з його матір`ю ОСОБА_34 .

У зв`язку з цим, відхилення судом першої інстанції вказаного висновку органу опіки та піклування з посиланням на його необґрунтованість, є безпідставним.

Правовий аналіз наведених норм законодавства та встановлених судом фактичних обставин у своїй сукупності дозволяють колегії суддів апеляційного суду зробити висновок про те, що під час судового розгляду не встановлено обставин, які б давали підстави для висновку, що визначення місця проживання дитини з батьком буде мати більш позитивний вплив на дитину, ніж залишення її проживати разом з матір`ю, у звичному для неї середовищі.

Відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 не надав суду переконливих доказів на підтвердження того, що проживання дитини з матір`ю буде суперечити найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Доводи відповідача ОСОБА_2 щодо відсутності підстав для визначення місця проживання дитини з матір`ю через відсутність у матері окремого помешкання для її проживання з дитиною є безпідставними, оскільки ОСОБА_6 на час розгляду справи та ухвалення судового рішення мала постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 . До того ж, діюче законодавство не містить вимог щодо батьків, з ким визначено місце проживання дитини, мати у власності нерухоме майно.

Посилання відповідача ОСОБА_2 на моральний облік позивача (матері дитини), яка, за обставинами, наведеними у зустрічному позові, постійно наражала здоров`я сина на небезпеку, застосовувала до нього і фізичне, і психічне насилля, були предметом перевірки органу опіки та піклування, правоохоронних органів та не знайшли свого підтвердження.

При цьому, надані сторонами матеріали свідчить про звернення обох сторін (позивача та відповідача) до органу опіки та піклування, правоохоронних органів та вказують на наявність конфлікту та неприязних відносин між батьками дитини.

Надаючи оцінку установленим обставинам справи, колегія суддів апеляційного суду в контексті першочергового врахування інтересів дитини, які переважають над інтересами батьків, врахувавши обставини справи та відносини, які існують між сторонами, взявши до уваги висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, затверджений рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради № 382 від 20 грудня 2022 року, житлово-побутові умови проживання кожного з батьків та, установивши відсутність виняткових обставин, які б вказували на неможливість подальшого проживання сина разом з матір`ю, дійшла висновку, що встановлення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю буде максимально відповідати його інтересам.

Аргументи відповідача ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 створила перешкоди йому у спілкуванні з дитиною визначального значення для вирішення цієї справи щодо визначення місця проживання дитини не мають.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 з матір`ю не впливатиме на взаємовідносини батька із сином, оскільки не позбавляє батька дитини батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідач ОСОБА_2 не обмежений у можливості реалізації належного йому права на спілкування із сином, вирішивши питання про встановлення порядку участі батька у вихованні дитини, в тому числі, у судовому порядку - у разі наявності перешкод для вчинення таких дій.

Крім того, кожний із батьків не позбавлений права піднімати у майбутньому питання щодо зміни місця проживання дитини з урахуванням обставин, що матимуть істотне значення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 квітня 2022 рокуу справі № 359/6726/20 (провадження № 61-17922св21).

З огляду на викладене, під час апеляційного перегляду знайшли підтвердження доводи позивача ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції, вирішуючи спір у справі, яка переглядається, не в повній мірі врахував висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду, щодо визначення місця проживання дитини з урахуванням найкращого забезпечення її інтересів, не надав належної правової оцінки обставинам, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення учасників справи, іншим фактичним даним, які випливають із встановлених обставин, а тому висновок суду першої інстанції про визначення місця проживання дитини з батьком, без оцінки вказаних обставин у сукупності не може вважатись обґрунтованим і таким, що відповідає положенням статей 76, 81, 89 ЦПК України.

Неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права у справі, яка переглядається, призвело до неправильного вирішення справи, а це відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення, ухваленого у цій справі, та прийняття нового судового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 , з визначенням місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . У зв`язку із чим зустрічний позов ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з батьком не підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 13 статті 141, підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі, а тому понесені позивачем та документально підтвердженні судові витрати, що складються з судового збору за подання позовної заяви у розмірі 908,00 грн, за подання апеляційної скарги у розмірі 2 724,00 грн, слід покласти на відповідача ОСОБА_2 .

Оскільки зустрічний позов ОСОБА_2 залишено без задоволення, тому судовий збір не відшкодовується та покладається на особу, яка подала позов до суду.

Керуючись ст.29 ЦК України, ст.ст. 19, 141, 161 СК України, ст.ст.8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 3, 9, 18, 27 Конвенції про права дитинми, ст.ст. 141, 263, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Нероди Алли Ігорівни задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, Відділ - служба у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 ).

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Солом`янської районної у м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з батьком відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 632,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданнібуло оголошено лише вступну та резолютивнучастини постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 20 жовтня2023року.

Головуючий Судді: