Справа №295/7362/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі

Головуючого судді Воробйової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Коцюби О.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Березенської Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради

до

ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_2

ОСОБА_5

про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії,

в с т а н о в и в:

Комунальне підприємство «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради звернулося до суду з вказаним позовом про стягнення з відповідачів боргу за спожиті послуги централізованого опалення в сумі 72 036,72 грн, у якому позивач просить стягнути з кожного з відповідачів по 1/4 частині заборгованості, відповідно до частки кожного співвласника у спільному майні, та стягнути з відповідачів судові витрати з оплати судового збору.

В обґрунтування позову позивач вказує, що квартира АДРЕСА_1 є спільною частковою власністю відповідачів. Зазначена квартира забезпечується послугами централізованого опалення, які надає позивач. З 01.06.2014 по 22.10.2018 відповідачі не сплачують в повному обсязі за надані послуги, внаслідок чого утворилася заборгованість, яку позивач просить стягнути.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 05.09.2022 відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

28.10.2022 від представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6 до суду надійшла заява про застосування строків позовної давності та відзив на позов. Представник відповідача вказує, що у позові міститься помилка щодо адреси квартири, за забезпечення якої послугами централізованого опалення виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути. Правильна адреса квартири АДРЕСА_2 .

Співвласники квартири ОСОБА_4 та ОСОБА_5 померли, і питання спадкування їх часток не вирішувалось.

Заявлена позивачем до стягнення заборгованість у сумі 72 036,72 грн нарахована за період з 01.06.2014 по 01.07.2022, що виходить за межі позовної давності, у зв`язку з чим заборгованість за період з 01.06.2014 по 01.07.2019 у сумі 36 221,21 грн стягненню не підлягає.

Представник відповідача вказує, що з урахуванням наведеного, відповідач ОСОБА_2 позов визнає частково, а саме у частині стягнення заборгованості за період з 01.08.2019 по 01.07.2022, а в решті вимог позову просить відмовити.

26.12.2022 до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, у якій зазначено, що після відкриття провадження у справі, позивачу стало відомо про смерть двох співвласників квартири ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Право власності померлих співвласників на квартиру на спадкоємців не переоформлено. Водночас, у відзиві ОСОБА_2 не заперечує та визнає факт отримання спадщини після своєї матерів ОСОБА_5 та брата ОСОБА_4 , оскільки вона фактично вступила в управління спадковим майном та несе обов`язок щодо його утримання.

Оскільки інформація про смерть відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стала відома після відкриття провадження у справі, позивач відмовляється від позовних вимог про стягнення заборгованості із зазначених відповідачів, та просить стягнути із ОСОБА_3 частину боргу за спожиті з 01.06.2014 по 01.07.2022 послуги у розмірі 18 009,18 грн; стягнути з ОСОБА_2 3/4 частини боргу за спожиті з 01.06.2014 по 01.07.2022 послуги у розмірі 54 027,54 грн.

Інших заяв по суті справи до суду не надійшло.

У судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Додатково пояснила, що відповідач ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті матері та брата, тому з неї підлягає до стягнення розміру заборгованості. Строк позовної давності було продовжено на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), тому позивач має право на стягнення заборгованості з 12.03.2017.

Представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Березенська Ю.О. у судовому засіданні вказала, що відповідач позов визнає частково, просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності до вимог за період з 01.06.2014 по 01.07.2022, та стягнути заборгованість з неї та відповідача ОСОБА_3 у солідарному порядку, оскільки частки співвласників у спільному майні є рівними, право власності на спадкове майно відповідачами не оформлювалось.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, 15.12.2022 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій вказав, що позов визнає частково у частині стягнення у солідарному порядку з нього та ОСОБА_2 заборгованості в межах позовної давності, тобто за період з 01.08.2019 по 01.07.2022. Справу просив розглядати без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано право спільної часткової власності за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , розмір часток кожного із співвласників становить , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №305837218 від 26.07.2022 (а.с. 3).

11.03.2011 між Комунальним підприємством «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради та ОСОБА_5 укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води. Згідно з п.1 даного договору виконавець зобов`язався своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, а споживач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором (а.с. 5-6).

Заборгованість за надані послуги централізованого опалення по квартирі з 01.06.2014 по 01.07.2022 складає 72 036,72 грн, що вбачається із розрахунку заборгованості по особовому рахунку АДРЕСА_2 (а.с. 71).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 07.05.2012 (а.с. 56).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 16.11.2015 (а.с. 57).

Згідно з ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.1,3 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно з п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження по справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

У відповідності до ч.2 ст.256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

На підставі викладеного, з огляду на наявність відповідної заяви позивача, суд вважає за можливе прийняти відмову Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради від позовних вимог до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та закрити провадження по справі у частині вимог до цих відповідачів.

Правовідносини між виконавцем послуг з постачання централізованого опалення та споживачем - фізичною особою регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (№1875-IV від 24 червня 2004 року та №2189-VIII від 9 листопада 2017 року), Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (№1875-IV від 24 червня 2004 року) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем комунальної послуги є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору, а споживачем - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV, частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року №2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статей 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Частиною 1 статті 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном (ст. 360 ЦК України).

Згідно із ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

Окрім того, згідно із ч. 2 ст. 317 ЦК України визначено, що на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Як передбачено ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання, згідно із ч.1 ст.526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Під час розгляду справи встановлено, що відповідачі не здійснюють оплату наданих їм послуг з централізованого опалення, мають заборгованість по оплаті вартості наданих позивачем та отриманих відповідачами послуг.

При вирішенні справи судом враховується заява представника відповідача ОСОБА_2 від 28.10.2022 та відповідача ОСОБА_3 від 15.12.2022 про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин, строк дії якого неодноразово продовжувався та на час ухвалення рішення у справі карантин в Україні продовжено до 31.12.2022 року.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини справи, межі заявлених КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради позовних вимог, заяву про застосування позовної давності, продовження визначеного статтею 257 ЦК України строку на строк дії карантину, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за період з 12.03.2017 (3 роки до встановлення карантину з 12.03.2020) до 01.07.2022 в сумі 57 791,70 грн (58 362,15 грн сума заборгованості за надані послуги за період з 12.03.2017 по 01.07.2022 + 267,21 грн сума заборгованості за абонентське обслуговування (804,44 грн +33,22 грн оплата у березні та квітні 2017 року)).

Щодо порядку стягнення заборгованості суд зазначає наступне.

Позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість відповідно до часток кожного з них у праві спільної власності, а саме стягнути з ОСОБА_3 частину, стягнути з ОСОБА_2 3/4 частини боргу.

Доводи позивача про те, що відповідач ОСОБА_2 є власником частин квартири, оскільки успадкувала частки квартири, які належали померлим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , не підтверджені жодними доказами та ґрунтуються на припущеннях.

У частині 6 статті 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, оскільки доводи позову про належність ОСОБА_3 та ОСОБА_2 часток квартири у розмірі та відповідно, жодними доказами не підтверджено, тому вимоги позову про стягнення з відповідачів заборгованості відповідно до часток у спільному майні задоволенню не підлягають.

Виходячи з того, що згідно з матеріалами справи вбачається рівність часток відповідачів у праві спільної власності на квартиру та протилежного не доведено, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заборгованість у солідарному порядку.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума витрат по сплаті судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду, що підтверджено документально.

Керуючись статтями 525, 526, 530 ЦК України, статтями 2-5, 10-13, 81, 141, 255, 264, 265, 352, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Прийняти відмову Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради від позовних вимог до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та закрити провадження у справі в цій частині відповідно до п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Позов Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії - задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради заборгованість за спожиті послуги централізованого опалення в сумі 57791,70 грн (п`ятдесят сім тисяч сімсот дев`яносто одну гривень 70 коп).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в сумі 1240,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради витрати по сплаті судового збору в сумі 1240,50 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Комунальне підприємство "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради, адреса: м. Житомир, вул. Київська, 48; .

Відповідачі:

ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ,

ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ),

ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ,

ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 ).

Суддя Т.А. Воробйова

Повне рішення складено 12.10.2023.