_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 4-с/947/11/23
УХВАЛА

16.10.2023 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Огренич І.В.

при секретарі - Грабовій Т.П.,

розглянувши у судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Доніної Людмили Анатоліївни про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду міста Одеси від 24.03.2016 року по цивільній справі №520/10954/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду м. Одеси від 24.03.2016 року ( справа № 520/10954/15-ц), посилаючись на те, що рішенням Київського районного суду м.Одеси від 24.03.2016 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором позики від 15.08.2012 в сумі 2 171 748 грн. 40 коп., що за курсом НБУ станом на 04.08.2015 еквівалентно 100 000 доларів США. Вказане рішення ґрунтується на розписці ОСОБА_1 від 15.08.2012 року та показаннях свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4

03.08.2020 року за заявою ОСОБА_1 , правоохоронними органами розпочато кримінальне провадження №0000704 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України, яке вчинено за попередньою змовою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за фактом примушення потерпілого шляхом тиску та погроз до видачі 15.08.2012 боргової розписки на суму 100 тис. доларів США. 07.04.2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Доніна Л.А., ознайомилась з матеріалами кримінального провадження та отримала копії протоколів допиту свідка ОСОБА_5 від 28.10.2020 року, та допиту свідка ОСОБА_3 від 19.01.2021 року, з яких на думку заявника вбачаються нові факти, які є істотними для справи обставинами, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, а саме: 15 серпня 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не укладали розписку; розписка написана ОСОБА_1 в кабінеті ОСОБА_3 під психологічним тиском за відсутності ОСОБА_2 ; розписка не підтверджує факт отримання ОСОБА_1 від ОСОБА_2 грошової суми 100 тис. доларів США; 15 серпня 2012 року під час написання розписки, ОСОБА_1 не отримував кошти. В зв`язку із чим заявник зазначав, що рішення Київського районного суду м.Одеси від 24.03.2016 року ухвалено на підставі фальшивих доказів та підлягає скасуванню.

Представник ОСОБА_1 адвокат Доніна Л.А. до судового засідання не з`явилась, надала до суду заяву в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність, заяву просила задовольнити.

Представник ОСОБА_2 адвокат Стадник П.О. до судового засідання не з`явився, надав до суду заперечення на заяву, а також заяву в якій просив у задоволенні заяви відмовити з підстав викладених у запереченнях.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, в провадженні Київського районного суду міста Одеси перебувала на розгляді справа № 520/10954/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором позики (розпискою).

24 березня 2016 року рішенням Київського районного суду м.Одеси позов ОСОБА_2 задоволено, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 2 171 748 грн. 40 коп. за договором позики (розпискою).

Постановою апеляційного суду Одеської області від 30 серпня 2018 року рішення Київського районного суду м.Одеси залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 04 червня 2020 року рішення Київського районного суду м.Одеси від 24 березня 2016 року та постанова апеляційного суду Одеської області від 30 серпня 2018 року залишені без змін.

03.08.2020 року за заявою ОСОБА_1 , правоохоронними органами розпочато кримінальне провадження №0000704 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України, відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В рамках кримінального провадження 28.10.2020 року був допитаний в якості свідка ОСОБА_5 , а 19.01.2021 року був допитаний в якості свідка ОСОБА_3 .

Саме на дані протоколи допиту свідків посилається ОСОБА_1 як на документи з яких вбачаються нові факти, які є істотними для справи обставинами, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Так, 28.10.2020 року, будучи попередженим про кримінальну відповідальність передбачену ст.384 КК України (завідомо неправдиве показання) та ст.385 КК України (відмова свідка від давання показань), ОСОБА_5 показав слідчому:

«В 2012 году я работал начальником службы безопасности в ООО «Одесский центр делового сотрудничества» по адресу: Одесская область, Овидиопольский район, пгт Авангард, ул. Базовая, 15. Генеральным директором ООО был Шемякин Леонид Петрович. Директором базы № 15, которая входила в состав ООО «ОЦДЦ» был ОСОБА_3 , который являлся подчиненным ОСОБА_2

15.08.2012 при разговоре мой директор ОСОБА_3 попросил меня найти нашего общего знакомого ОСОБА_6 и пригласить к нему в офис.

По какому поводу он хочет его видеть, ОСОБА_3 ничего мне не объяснял, аргументируя необходимостью поговорить. В этот же день я позвонил ОСОБА_6 и попросил его подъехать в офис на АДРЕСА_1 , так как с ним хочет поговорить директор. ОСОБА_6 согласился и через некоторое время подъехал к офису. Я вместе с ним поднялся в кабинет директора ОСОБА_3 на второй этаж здания. ОСОБА_6 поздоровался в ОСОБА_3 после чего у них состоялся разговор по поводу ОСОБА_2 я в суть разговора не вникал, так как не имею такой привычки. Но суть была в том, что у ОСОБА_2 были какие-то проблемы и ОСОБА_6 помог ему их решить. Также разговор был о каких то деньгах и когда ОСОБА_6 стал оспаривать задолженность, ОСОБА_3 стал говорить на повышенных тонах, угрожающим голосом. Он стал морально давить на ОСОБА_6 так что мне захотелось выйти. Далее ОСОБА_3 стал требовать, чтобы ОСОБА_7 написал распис-ку ОСОБА_2 при этом он постоянно кричал, тон был угрожающим. Далее, как я помню, ОСОБА_6 под давлением ОСОБА_3 написал какую то расписку под диктовку ОСОБА_3 . Суть расписки я вспомнить не могу, но там речь шла о ОСОБА_2 я не вникал в это, так как данные лица были моими руководителями. После того, как ОСОБА_6 написал расписку, он ушел. О данной расписке я ни с кем более не говорил, и эта тема не поднималась при разговорах с ОСОБА_3 . Примерно через четыре года по данному факту меня вызвали в суд, где рассматривалось дело по иску ОСОБА_2 к ОСОБА_1 о возврате денежных средств на основании той расписки, которую написал ОСОБА_6 . ОСОБА_3 . Я сообщил как все было. Никакой передачи денег в день написания расписки не было.

Так же я не владею информацией о том, действительно ли ОСОБА_6 брал какие-либо деньги у ОСОБА_2 . О данной ситуации я знаю лишь то, что ОСОБА_6 писал расписку под диктовку ОСОБА_3 , который вел разговор с ним на повышенных тонах. В конфликтные отношения своего руководства я не вникаю и более по данному факту ничего не знаю. Больше мне добавить нечего.»

19.01.2021 року, будучи попередженим про кримінальну відповідальність передбачену ст.384 КК України (завідомо неправдиве показання) та ст.385 КК України (відмова свідка від давання показань), ОСОБА_3 зокрема показав слідчому:

«15.08.2012 року ко мне в кабинет, который расположен на территории складской базы № l5 зашел ОСОБА_6 вместе с директором охраны базы № 15 ОСОБА_5 . Целью визита ОСОБА_6 было написание расписки о возврате денежных средств ОСОБА_2 в сумме 100 тыс. дол. США. Во время написания расписки между мной и ОСОБА_8 конфликтов не возникало. К ОСОБА_6 не применялось ни физиче-ского, ни психологического давления. В отношения ОСОБА_2 и ОСОБА_6 я не вникал, т.к. не имею такой привычки. Как я предполагаю ОСОБА_6 написал расписку в моем кабинете, с целью, чтоб я в дальнейшем передал её своему начальнику, т.к. ОСОБА_6 всяким способом избегает встреч с ОСОБА_2 . После того, как ОСОБА_6 написал расписку, он ушел. Спустя некоторое время я передал расписку, которую написал ОСОБА_6 генеральному директору ОСОБА_2 . Об информации, брал ли ОСОБА_6 у ОСОБА_2 денежные средства, я знаю непосредственно с разговоров третьих лиц.»

Європейській Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, в тому числі щодо України, констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. п. 46 рішення у справі "Устименко проти України", п. п. 51,52 рішення у справі "Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі "Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").

У справі "Правідна проти росії" Суд, зокрема, зазначив, що процедура скасування остаточного судового рішення передбачає наявність доказів, які раніше не були об`єктивно доступними і які можуть призвести до іншого результату.

Особа, яка бажає скасування судового рішення, має довести, що вона не мала можливості для надання доказів до закінчення судового розгляду, і, що такий доказ має значення для вирішення справи.

У цій справі Європейський Суд відзначив, що така процедура була закріплена в ст. 333 ЦПК Української РСР, і схожа з подібними процедурами, які існували в інших правових системах багатьох країн членів Ради Європи (рішення від 18 листопада 2018 р. п. п. 27-28).

Дана процедура сама по собі, як підкреслив Європейський Суд, не суперечить принципу правової визначеності у тій мірі, в якій вона використовується для виправлення судових помилок.

Суд зазначив, що важливо, щоб ця процедура була застосована способом сумісним зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами має відповідати міжнародним стандартам права на справедливий суд, що гарантоване ст. 6 Конвенції.

Окрім того, за змістом ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, що набрало законної сили, може бути переглянуте за нововиявленими обставинами за наявністю істотних для справи обставин, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звернулася з позовом на час розгляду справи.

Дослідивши питання про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої Судової палати Касаційного цивільного суду постановою від 21 жовтня 2020 року у справі N 726/938/18 зазначив, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Згідно з ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених ч. 2 ст. 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в ст. ст. 424,426 ЦПК України.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п. 1ч. 2ст. 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Аналогічні висновки Верховного Суду містяться у постановах від 17 квітня 2018 року (справа N 1510/2-1411/11), від 19 червня 2019 року (справа N 815/1918/15), від 27 травня 2020 року (справа N 802/2136/17-а), від 05 січня 2021 року (справа N 805/4341/16-а).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 квітня 2021 року у справі N 9901/819/18, провадження N 11-430заі20 підкреслила, що не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову.

При таких обставинах та враховуючи, що протоколи допитів свідків ОСОБА_5 від 28.10.2020 року та ОСОБА_3 від 19.01.2021 року в рамках кримінального провадження №0000704 не є документами, що містять нововиявлені обставини для перегляду рішення Київського районного суду м. Одеси від 24.03.2016 року у справі № 520/10954/15-ц, оскільки такі матеріали кримінального провадження не існували на момент розгляду справи та винесення судового рішення судом 24.03.2016 року і на даний час не було вручено жодних підозр, обвинувальних актів, відсутні відповідні вироки, а тому суд вважає заяву адвоката Доніної Л.А. поданої в інтересах ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами не доведеною та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 259,423, 424, 426,429 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Доніної Людмили Анатоліївни про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду міста Одеси від 24.03.2016 року по цивільній справі №520/10954/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк, з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 19.10.2023 року.

Суддя Огренич І. В.