Справа № 496/2160/22
Провадження № 2/496/489/23
06 вересня 2023 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Пасечник М.Л.
за участю секретаря - Касьяненко А.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , довірена особа: ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звільнення нерухомого майна з-під арешту,
В С Т А Н О В И В:
Представник довіреної позивача ОСОБА_2 - адвокат Коваль Ю.М., звернувся до суду з позовом в якому просив суд звільнити з-під арешту нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , яка зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за №8230468; зобов`язати Біляївський відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Біляївську районну державну нотаріальну контору Одеської області виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 26.11.2008 року за №8230468 про арешт квартири АДРЕСА_1 .
Позов представником мотивований тим, що 12.02.2004 року за договором дарування ОСОБА_1 набув у власність нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 . В 2021 році ОСОБА_1 вирішив продати зазначену квартиру. На підставі довіреності серії 40 АВ №0942255 від 11.09.2021 року уповноважив ОСОБА_2 оформити необхідний пакет документів для здійснення договору купівлі - продажу належної йому праві власності квартири та надав йому право представляти його ( ОСОБА_1 ) інтереси в судах загальної юрисдикції, з усіма правами, наданими законом позивачу, з правом підписання позовної заяви та представляти її в суді. ОСОБА_2 отримав витяг №301095960 від 23.02.2022 року, з якого видно, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна міститься запис від 26.11.2008 року за №8230468 про накладення арешту (архівний запис) на квартиру, за адресою: АДРЕСА_2 , яка на момент внесення запису належала ОСОБА_1 .. Запис внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна реєстратором: Біляївською районною державною нотаріальною конторою. Підставою обтяження (арешту) явилася ухвала Біляївського районного суду, б/н, 12.02.2004 року , Біляївський районний суд Одеської області, тобто після укладення договору дарування. Вказані обставини унеможливили реалізацію ОСОБА_1 свого права розпоряджатися належним йому нерухомим майном. Відповідно до ухвали від 12.02.2004 року судді Біляївського районного суду Одеської області Куценко В.Д., з метою забезпечення позову накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_4 .. Виконання доручено державній виконавчій службі та Біляївській державній нотаріальній конторі.
Від представника довіреної позивача особи Малюти О.О. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якої зазначив, що позов підтримує та просить задовольнити.
Від представника довіреної позивача особи ОСОБА_2 - адвоката Коваль Ю.М. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якої зазначив, що позов підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась про дату та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила.
Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилась без поважних причин, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України.
Судом на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства (ч.1 ст. 19 ЦПК України).
Судом встановлено, що 12.02.2004 року за договором дарування ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_1 прийняв в дар квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору дарування від 12.02.2004 року, який було зареєстровано в реєстрі за №682, посвідченого державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Кифоренко Р.Б..
Відповідно до копії ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 24.06.2004 року позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розподіл майна було повернуто позивачу, у зв`язку з не усуненням недоліків.
Крім того, відповідно до вказаної ухвали було знято арешт з квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 ..
20.10.2021 року до Біляївського районного суду Одеської області звернувся ОСОБА_4 з заявою про видачу копії рішення Біляївського районного суду Одеської області від 2004 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , про поділ майна.
Відповідно до копії листа Біляївського районного суду Одеської області від 25.10.2021 року за вих. №01-101/1383/21 ОСОБА_4 було повідомлено, що цивільні справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна, згідно алфавітних покажчиках за 2004 рік судом не розглядались.
Копією листа від 11.02.2022 року за вих.№5945/21.12 Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) адвокату Ковалю Ю.М., у відповідь на його заяву щодо зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 , було повідомлено, що відповідно до інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна не встановлено, що арешт накладався органом ДВС, а також в ухвалі суду не зазначено, згідно якої ухвали суду було накладено арешт нерухомого майна. Враховуючи викладене, у Біляївського ВДВС в Одеському районі Одеської області відсутні підстави для зняття арешту з нерухомого майна. Для зняття арешту з вищевказаного нерухомого майна рекомендовано було звернутись із заявою до відповідного суду.
Відповідно до довіреності виданої 11.09.2021 року завіреної нотаріусом, нотаріального округу Козельського району Калузької області РФ Зав`яловою З.Б., яка зареєстрована в реєстрі за №40/15-н/40-2021-3-120 встановлено, що ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 оформити необхідний пакет документів для здійснення договору купівлі - продажу квартири, яка належить йому на праві власності. Зазначена довіреність була перекладена з російської мови на українську мову та була завірена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ярош О.М. та зареєстровано в реєстрі за №9096.
Згідно з ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу.
Власникові, відповідно до ст. 317 ЦК України, належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості (ст. 321 ЦК України).
На підставі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316 ЦК України).
Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно.
Відповідно до ч.1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що в позов підлягає частковому задоволенню.
Що стосується вимоги щодо зобов`язання Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Біляївську районну державну нотаріальну контору Одеської області виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 26.11.2008 року за №8230468 про арешт квартири АДРЕСА_1 , в задоволенні вказаної вимоги суд відмовляє з наступних підстав.
Як встановлено ч.ч. 1,2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.
Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Суд надає позивачу доступ до правосуддя та не може з підстави не визначення належних відповідачів на стадії прийняття позовної заяви до розгляду відмовити у відкритті провадження.
Згідно з висновками, викладеними у п.40, 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц (провадження №14-61цс18), пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.
Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.
Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
Оскільки процесуальний закон правом визначення відповідача наділяє виключно позивача, суд позбавлений можливості з власної ініціативи здійснити заміну неналежного відповідача на належного чи залучити належного відповідача до участі у справі в якості співвідповідача.
За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.
Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.
Отже, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 53 ЦПК України у заявах про залучення третіх осіб і в заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі. Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.
Так з урахуванням того, що вказана вимога може вплинути на права та обов`язки інших осіб у вказаній цивільній справі, а саме на права та обов`язки Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Біляївську районну державну нотаріальну контору Одеської області, але вказані організації не були залучені до справи, тому суд вважає, що в задоволенні вказаної вимоги слід відмовити.
Керуючись ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 30, 76-89, 223, 258, 259, 280-284, 350-355 ЦПК України, суд -

Позов ОСОБА_1 , довірена особа: ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звільнення нерухомого майна з-під арешту- задовольнити частково.
Звільнити з-під арешту нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , яка зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за №8230468.
В інший частині позову - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи
Повний текст рішення виготовлено 11.09.2023 року.
Суддя М.Л. Пасечник