Справа №333/5856/22
Провадження №2/333/845/23
РІШЕННЯ

Іменем України

06 жовтня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Холода Р.С.,

за участю секретаря судового засідання Марченко В.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), ОСОБА_5 (адреса проживання: АДРЕСА_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Масловець Людмила Сергіївна (місце знаходження: АДРЕСА_4 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Щербина Валерія Сергіївна (місце знаходження: 69061, м. Запоріжжя, вул. Леоніда Жаботинського, буд. 12) про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом та договору купівлі-продажу нерухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

29.11.2022 року ОСОБА_1 звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.11.2022 року №1540 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її троюрідним братом, який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , фактично проживав за адресою: АДРЕСА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер.

Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 .

31.10.2019 року ОСОБА_3 , яка на той час проживала в будинку разом з ОСОБА_7 на умовах догляду за ним, повідомила позивачу, що в день смерті спадкодавця останнім було складено заповіт.

19.11.2019 року позивач звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_7 до приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Щербини Г.Ю. Остання перенаправила її заяву до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С., якою 04.11.2019 року було заведено спадкову справу №134/2019 за місцем відкриття спадщини.

На думку позивача, заповіт на користь ОСОБА_8 є сфальсифікованим та вчиненим з метою заволодіння всім майном спадкодавця, тому вона звернулася до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом про визнання заповіту недійсним (справа №333/5339/22).

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 05.07.2022 року у справі №317/1029/20 встановлено факт, що ОСОБА_1 є кровним родичем п`ятого споріднення (троюрідною сестрою) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнано недійсним заповіт від імені ОСОБА_7 від 30.10.2019 року, за змістом якого ОСОБА_7 заповів ОСОБА_9 все належне йому майно.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 02.11.2022 року рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 05.07.2022 року у справі №317/1029/20 в частині задоволення позову ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту від 13.10.2019 року відмовлено.

24.11.2022 року позивачу стало відомо, що ОСОБА_8 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 14.11.2022 року №1540 за оспорюваним заповітом на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 .

У разі визнання заповіту недійсним зазначене свідоцтво необхідно визнати недійсним.

З цих підстав, посилаючись на норми чинного законодавства, ОСОБА_1 просить суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 14.11.2022 року №1540 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 .

Ухвалою суду від 01.12.2022 року провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

Крім того, ухвалою суду від 01.12.2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Масловець Людмила Сергіївна про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом відмовлено.

12.12.2022 року на адресу суду від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_10 надійшла заява про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 14.12.2023 року задоволено заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_10 про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , до набрання рішенням суду у цій справі законної сили.

16.12.2022 року на адресу суду від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С. надійшла спадкова справа №134/2019, заведена після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7

19.12.2022 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла уточнена позовна заява до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.11.2022 року №1540 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 та визнання недійсним договору купівлі-продажу зазначеної квартири від 13.12.2022 року №598.

В обґрунтування уточненої позовної заяви позивач зазначила, що вона має намір заявити додаткову вимогу та змінити підставу позову, оскільки після подання позову ОСОБА_8 продала ОСОБА_5 предмет спору - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 .

Також зазначила, що рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 05.07.2022 року у справі №317/1029/20 встановлено факт, що ОСОБА_1 є кровним родичем п`ятого споріднення (троюрідною сестрою) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнано недійсним заповіт від імені ОСОБА_7 від 30.10.2019 року, за змістом якого ОСОБА_7 заповів ОСОБА_9 все належне йому майно.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 02.11.2022 року рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 05.07.2022 року у справі №317/1029/20 в частині задоволення позову ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту від 13.10.2019 року відмовлено.

На думку позивача, отримане 14.11.2022 року ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за заповітом є недійсним, оскільки видано особі, яка не мала права на спадкування майна ОСОБА_7 , так як заповіт від 30.10.2019 року є нікчемним правочином.

Про нікчемність заповіту від 30.10.2019 року свідчать показання свідків, надані під час розгляду цивільної справи №317/1029/20, оскільки він складний особою, яка не мала на це права, з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.

Так, приватний нотаріус Щербина Г.Ю. вправі була на прохання ОСОБА_7 записати заповіт з його слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, а ОСОБА_7 у цьому разі мав вголос прочитати заповіт і підписати його.

Проте нотаріус не записувала заповіт зі слів заповідача ОСОБА_7 30.10.2019 року, про що зазначила в поясненнях до суду і вказала, що заповіт надрукувала в офісі нотаріальної контори та привезла до будинку заповідача.

Приватний нотаріус Щербина Г.Ю. не надала докази того, що ОСОБА_7 просив її виготовити завчасно заповіт з певним заповідальним текстом.

Заповідач ОСОБА_7 вголос заповіт не читав і не підписав його, що вказує на те, що заповіт складено особою, яка не мала на це право.

Заповіт було посвідчено в присутності свідків, які повинні були зачитати його зміст. Проте, свідки зміст заповіту вголос не зачитували, а лише поставили свої підписи.

Крім того, ОСОБА_7 не запрошував ОСОБА_11 для підписання заповіту та не доручав їй підписувати його зміст. При цьому, заповідач не мав хвороб та фізичних вад, які б перешкоджали йому самостійно підписати заповіт.

Фактично, ОСОБА_7 ухилився від підписання заповіту, не знаючи його змісту.

З зазначених підстав, позивач просить суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 14.11.2022 року №1450, оскільки воно видано за нікчемним заповітом ОСОБА_7 від 30.10.2022 року, який не створив юридичних наслідків.

Також, будучи обізнаною про наявність в Комунарському районному суді м. Запоріжжя цієї цивільної справи, ОСОБА_3 13.12.2022 року продала громадянину ОСОБА_5 квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 .

У разі визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.11.2022 року підлягає визнанню недійсним й договір купівлі-продажу вказаної квартири від 13.12.2022 року.

Внаслідок укладення договору купівлі-продажу квартири були порушені майнові права та інтереси позивача, зокрема, на спадкування квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 .

Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати також недійсним договір купівлі-продажу квартири від 13.12.2022 року №598, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_5

21.12.2022 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_8 - ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.11.2022 року №1540 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 .

В обґрунтування відзиву на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_4 зазначає, що в позовній заяві позивач не обґрунтовує своїх позовних вимог, не посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Із змісту позову ОСОБА_1 лише зрозуміло, що вона не погоджується з реалізацією своїх законних прав ОСОБА_12 , не визнає свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7 , виданого приватним нотаріусом на законних підставах. При цьому, позивач не зазначає, з яких саме підстав вважає його недійсним. Також, ОСОБА_1 не надала будь-яких належних та допустимих доказів, що підтверджують її позовні вимоги.

31.03.2023 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_8 - ОСОБА_4 надійшов відзив на уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.11.2022 року №1540 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 та визнання недійсним договору купівлі-продажу зазначеної квартири від 13.12.2022 року №598, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

05.09.2023 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_10 надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якому остання просила суд задовольнити заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги в повному обсязі.

26.05.2023 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 надійшов відзив на уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.11.2022 року №1540 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 та визнання недійсним договору купівлі-продажу зазначеної квартири від 13.12.2022 року №598.

В обґрунтування відзиву представник відповідача ОСОБА_6 зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та не ґрунтуються на будь-яких належних, допустимих, достовірних доказах у розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України.

Ухвалою суду від 19.06.2023 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

07.08.2023 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_2 надійшло клопотання про допит у якості свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 .

В судовому засіданні 14.08.2023 року у задоволенні зазначеного вище клопотання судом відмовлено, оскільки зазначене клопотання подано з порушенням строків, встановлених цивільно-процесуального законодавства, після закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті.

06.10.2023 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_2 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи №333/5856/22 копії аудіозаписів судових засідань по цивільній справі №317/1029/20, під час яких були допитані судом свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , та дослідити їх покази у разі, якщо вказані свідки не будуть допитані у цій справі.

Враховуючи, що під час підготовчого провадження позивачем та її представником не було заявлено клопотання про долучення та дослідження вказаних аудіозаписів судових засідань, хоча перешкоди були до цього відсутні, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні зазначеного вище клопотання.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов з урахуванням уточнень підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у ньому, просила суд його задовольнити. Додатково пояснила, що ОСОБА_7 є її троюрідним братом. Йому було 70 років, коли він захворів. У зв`язку з хворобою ОСОБА_7 , вона доглядала за ним. Згодом спадкодавцю було встановлено діагноз - онкологія головного мозку, призначено хіміотерапію. Витрати на лікування склали близько 30 000 грн. Вона допомагала ОСОБА_7 з лікуванням. У подальшому для ОСОБА_7 була знайдена жінка, яка за ним доглядала безпосередньо за місцем його проживання - ОСОБА_8 30.10.2022 року вона поверталася заходу України і ввечері дізналася, що ОСОБА_7 помер. У подальшому дізналася, що останній в день смерті нібито склав заповіт на ім`я ОСОБА_8 . Водночас, ОСОБА_7 зазначав, що саме їй він залишить весь спадок. Потім вона дізналася, що під час складення заповіту було допущено багато порушень, з яких вбачається, що ОСОБА_7 так і не зазначив про своє волевиявлення відносно спадкового майна.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні просив суд задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 . Додатково пояснив, що ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_7 , після смерті якого відкрилася спадщина, зокрема, на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 . Проте, нотаріус не зареєстрував право власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_7 склав заповіт, яким все своє майно заповідав ОСОБА_3 . При цьому, текст заповіту вголос не зачитувався. За показаннями свідків, приватний нотаріус за місцем проживання ОСОБА_7 заповіт не складала, його текст було складено за місцем роботи нотаріуса. Зі слів нотаріуса, остання спілкувалася з ОСОБА_7 , проте аудіозапис та відеозапис такого спілкування відсутній. Крім того, нотаріус зазначала, що ОСОБА_7 був прикутий до ліжка, але документи міг підписувати. Згідно показань свідків, ОСОБА_7 не було запропоновано підписати заповіт, оскільки його підписували сусіди. ОСОБА_7 знаходився під тиском, йому сказали, що ОСОБА_1 не може бути включена в заповіт. Також, зазначив, що заповіт є нікчемним, а тому відсутні правові підстави для визнання його недійсним.

Представник відповідача ОСОБА_8 - ОСОБА_4 заперечував проти задоволення позову ОСОБА_1 та зазначив, що доводи надумані, а позовні вимоги співпадають з позовом який розглядався в Запорізькому районному суду Запорізької області. Відповідач є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_7 .

Представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_15 заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Додатково зазначив, що заповіт є дійсним, його не можна вважати нікчемним.

Треті особи - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С. та приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Щербина В.С. до зали судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, надали суду листи про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та наявній в ній письмові докази, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стосовно заявлених вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.11.2022 року №1540 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , суд дійшов до такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч. 1 ст. 1217 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) (ч. 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ч. 1 ст. 1233 ЦК України).

Статтею 1248 ЦК України визначено, що нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів (ч. 1). Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу) (ч. 2).

Відповідно до ст. 1253 ЦК України, на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках (ч. 1). У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою (ч. 2). Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю (ч. 3). Свідками не можуть бути: 1) нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; 2) спадкоємці за заповітом; 3) члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; 4) особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт (ч. 4). Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому (ч. 5). У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків (ч. 6).

Судом встановлено, що станом на 14.11.2022 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.07.2009 року №3-1966, був власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 . Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 16.05.1994 року №3790, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 29.07.2009 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за №3-1966, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.08.2009 року №23686628 та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.11.2022 року №315119869.

30.10.2019 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 31.10.2019 року серії НОМЕР_3 , актовий запис №930, довідкою про причину смерті від 31.10.2019 року №134, та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 05.11.2019 року №9.

30.10.2019 року ОСОБА_7 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Щербиною Г.Ю., зареєстрований в реєстрі за №981, №982, яким все належне йому майно, де б воно не було, із чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідав ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . У зв`язку з тим, що ОСОБА_7 не міг сам прочитати і підписати текст заповіту, згідно зі ст. 1253 ЦК України, приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Щербина Г.Ю. посвідчила у присутності свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 . У зв`язку з похилим віком та станом здоров`я ОСОБА_7 , він не зміг підписати заповіт власноручно, на його особисте прохання та в його присутності текст заповіту підписала ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1). Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ч. 2).

З матеріалів спадкової справи №134/2019 вбачається, що 04.11.2019 року ОСОБА_3 звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С. з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

14.11.2022 року ОСОБА_3 звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С. з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7 , а саме: на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 та заробітну платню.

14.11.2022 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С. видано ОСОБА_8 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №1540, на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Частиною 1 ст. 1301 ЦК України визначено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 зазначили, що отримане 14.11.2022 року ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за заповітом є недійсним, оскільки видано особі, яка не мала права на спадкування майна ОСОБА_7 , так як заповіт від 30.10.2019 року є нікчемним правочином. Про нікчемність заповіту від 30.10.2019 року свідчать показання свідків, надані під час розгляду цивільної справи №317/1029/20, оскільки він складний особою, яка не мала на це права, з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, а також під тиском ОСОБА_3 .

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2). Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 3).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 05.07.2022 року у цивільній справі №317/1029/20, на яке посилаються позивач та її представник встановлено факт, що ОСОБА_1 є родичкою п`ятого ступеня споріднення (троюрідною сестрою) ОСОБА_17 та визнано недійсним заповіт від імені ОСОБА_7 від 30.10.2019 року, за змістом якого ОСОБА_7 заповів ОСОБА_9 все належне йому майно.

Підставою для визнання заповіту недійсним стало встановлення судом невідповідність оскаржуваного заповіту дійсній волі заповідача ОСОБА_7 .

Крім того, зазначеним вище рішенням встановлено, що при посвідченні заповіту також в повній мірі було дотримано правил, передбачених ст.1247 ЦК України (загальні вимоги до форми заповіту); ст. 1248 ЦК України (посвідчення заповіту нотаріусом); ч.ч. 1-4 ст. 1253 ЦК України (посвідчення заповіту при свідках).

При цьому судом констатовано наявність при укладанні оскаржуваного заповіту порушення вимог ч. 5 ст. 1253 ЦК України, оскільки як встановлено в судовому засіданні з показань свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , які були свідками посвідчення заповіту, текст заповіту ними вголос не зачитувався. Це ж підтвердила й свідок ОСОБА_11 , яка також була присутня при посвідченні заповіту та поставила підпис за ОСОБА_7 відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦК України.

Однак, вказане порушення, на думку суду, саме по собі не тягне за собою недійсності оскаржуваного заповіту.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 02.11.2022 року рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 05.07.2022 року у справі №317/1029/20 в частині задоволення позову ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту від 13.10.2019 року відмовлено.

Запорізький апеляційний суд у вказаній постанові погодився з висновком суду першої інстанції, що заповіт від 30.10.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Щербиною Г.Ю. за реєстровим номером №№981,982 було складено без порушення вимог щодо його форми та посвідчення, тобто посвідчено з дотриманням усіх норм та вимог згідно з діючим законодавством. Крім того встановив, що в заповіті від 30.10.2019 року свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_13 підтвердили, що заповіт було посвідчено в їх присутності, вони заповіт зачитали уголос та поставили свої підписи на ньому, також своїми підписами підтвердили, що цей заповіт складено зі слів заповідача. Свідок ОСОБА_11 своїм підписом на оскаржуваному заповіті підтвердила, що у зв`язку з похилим віком та за станом здоров`я на особисте прохання ОСОБА_7 та в його присутності вона підписала текст заповіту, після зачитання заповіту нотаріусом у голос. Таким чином, своїми підписами на оскаржуваному заповіті свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 підтвердили зовнішній прояв внутрішньої волі ОСОБА_7 , який знаходить своє втілення в заповіті від 30.10.2019 року, яким він все належне йому майно на день смерті заповів ОСОБА_9 .

Відомості про скасування постанови Запорізького апеляційного суду від 30.10.2019 року відсутні.

Згідно з 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Сторона позивача зазначила, що заповіт є нікчемним.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним (ч. 1). За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі (ч. 2). Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини (ч. 3). У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах (ч. 4).

В даному випадку під час судового розгляду не було встановлено підстав для визнання його нікчемним: заповідач не був визнаний судом недієздатним або обмежено дієздатним; мав право на складання заповіту; заповіт має письмову форму, посвідчений нотаріусом.

Запорізький апеляційний суд у своєму рішенні не встановив, що заповіт не відповідає волі ОСОБА_7 .

За таких обставин, вважаю, що сторона позивача не довела, що заповіт ОСОБА_7 складений з порушеннями вимог щодо його форми та є інші порушення, що спростовують презумпцію правомірності цього правочину.

З огляду на викладене, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, враховуючи, що станом на час розгляду справи заповіт від 30.10.2019 року, складений ОСОБА_7 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Щербиною Г.Ю., зареєстрований в реєстрі за №981, №982, на підставі якого було видано оскаржуване свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 14.11.2022 року, зареєстроване в реєстрі за №1540, є чинним, не визнаний судом нікчемним, а також те, що під час розгляду справи судом позивачем та її представником не доведено, що особа, якій видане вказане свідоцтво, не мала права на спадкування, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 14.11.2022 року №1540 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 .

Розглянувши позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , від 13.12.2022 року №598, суд дійшов до такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656 ЦК України).

Частиною 1 ст. 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно з ч. 1 ст. 658 ЦК України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Судом встановлено, що 13.12.2022 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Щербиною В.С., зареєстрований в реєстрі за №598, на підставі п. 1 якого продавець продала та зобов`язалась передати у власність покупця, а покупець купив та зобов`язався прийняти у власність належну продавцю квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 , та сплатити за неї визначену за домовленістю сторін грошову суму.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 набув у власність зазначену вище квартиру.

В обґрунтування свого позову в частині визнання недійсним договору купівлі - продажу квартири, ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначили, що договір купівлі - продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_5 необхідно визнати недійсним у разі визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи, що суд дійшов до висновку про відсутність підстав для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, а вимога про визнання договору купівлі-продажу квартиру недійсним є похідною, тому вона також не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати у вигляді судового збору судом покладаються на позивача ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 141, 223, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), ОСОБА_5 (адреса проживання: АДРЕСА_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Масловець Людмила Сергіївна (місце знаходження: АДРЕСА_4 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Щербина Валерія Сергіївна (місце знаходження: 69061, м. Запоріжжя, вул. Леоніда Жаботинського, буд. 12) про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом та договору купівлі-продажу нерухомого майна - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 16.10.2023 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод