Справа № 758/3507/16-ц
У Х В А Л А

06 жовтня 2023 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді- Якимець О. І.,

за участю секретаря судового засідання Карпишиної К.С.,

учасників справи:

боржника - ОСОБА_1 ,

представник боржника - адвоката Берегового І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та бездіяльність щодо неповернення виконавчого листа стягувачу,

в с т а н о в и в :

скаржником подано до суду скаргу у якій просить:

- визнати неправомірною постанову старшого державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Личика Юрія Миколайовича про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 02 червня 2023 року (вимога-1);

- скасувати постанову старшого державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Личика Юрія Миколайовича про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 02 червня 2023 року (вимога-2);

- визнати дії старшого державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Личика Юрія Миколайовича щодо неповернення виконавчого листа № 758/3507/16-ц від 30.05.2016, виданого Подільським районним судом м. Києва ОСОБА_2 без прийняття до виконання, протиправними (вимога-3);

- зобов`язати старшого державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Личика Юрія Миколайовича про повернення виконавчого листа № 758/3507/16-ц від 30.05.2016, виданого Подільським районним судом м. Києва ОСОБА_2 (вимога-4).

В обґрунтуванні скарги покликається на те, що 26.05.2016 рішенням суду вирішено стягувати із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини. З примусового виконання судового рішення відкрито виконавче провадження 30.05.2016 № НОМЕР_2. В межах виконавчого провадження здійснювались відрахування із заробітної плати боржника. 28.01.2020 виконавче провадження № НОМЕР_2 було закінчено у зв`язку із смертю стягувача. 05.08.2022 ухвалою суду замінено сторону виконавчого провадження у справі № 758/3507/16-ц, яка оскаржена боржником до суду апеляційної інстанції та на момент розгляду скарги апеляційне провадження відкрито. 15 серпня 2023 року ОСОБА_2 подано заяву про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду у справі №758/3507/16-ц. 06 червня 2023 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 758/3507/16-ц. Вважає дії державного виконавця щодо постановлення постанови про відкриття виконавчого провадження неправомірними, адже в останнього не було законних підстав для її постановлення, оскільки ОСОБА_2 не вказана стягувачем у виконавчому листі № 758/3507/16-ц та судом не було замінено сторону у виконавчому листі, а тому оскаржувана постанова є неправомірною та підлягає скасуванню. Окрім цього, наводить аргументи про те, що суд не мав права замінювати сторону виконавчого провадження у справі № 758/3507/16-ц, адже виконавче провадження № НОМЕР_2 було закінчено у зв`язку із смертю стягувача, а заміна сторони виконавчого провадження можлива за наявності відкритого виконавчого провадження. Аналогічні правові висновки викладені у постанові ВП ВР від 08.02.2022 № 2-7763/10. Відтак, за заявою ОСОБА_2 не могло бути відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2, адже остання не є стягувачам, що було підставою для повернення виконавчого листа № 758/3507/16-ц у відповідності до п. 6 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження». У зв`язку із наведеним, вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження є протиправною, а усі дії державного виконавця вчинені після відкриття виконавчого провадження є неправомірними. Просить скаргу задовольнити.

Державним виконавцем подано до суду заперечення на скаргу. Наводить аргументи про те, що 05.08.2022 судом постановлено ухвалу про заміну сторони виконавчого провадження у справі №758/3507/16-ц. 30 травня 2023 року ОСОБА_2 подано до державної виконавчої служби заяву про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 758/3507/16-ц, зокрема, разом із ухвалою суду від 05.08.2022. Підстави для повернення виконавчого документа передбачено ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», такий перелік є вичерпним. На момент подачі заяви про відкриття виконавчого провадження підстави для повернення виконавчого документу № 758/3507/16-ц державним виконавцем не було установлено. Простить у задоволені скарги відмовити.

Представником Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подано до суду заперечення на скаргу. Наводить аргументи про те, що у відділі перебувало виконавче провадження № НОМЕР_3, яке 28.01.2020 закрито у зв`язку із смертю стягувача. Виконавче провадження щодо якого було постановлено ухвалу про закриття не може бути розпочато знову, крім випадків, визначених законом. 30 травня 2023 року ОСОБА_2 звернулась до відділу із заявою про відкриття виконавчого провадження примусового виконання рішення суду № 758/3507/16-ц, до якої подано ухвалу суду про заміну сторони виконавчого провадження. Підстав для повернення виконавчого документу у відповідності до ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем не було установленого, а відтак підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження були відсутні. У задоволенні скарги просить відмовити.

04 вересня 2023 року ухвалою суду прийнято до розгляду скаргу та призначено судове засідання.

У судовому зсіданні сторона скаржника підтримала скаргу та просить таку задовольнити з підстав викладених у скарзі.

У судове засідання інші учасники справи не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце цього засідання, а відтак суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у його відсутності у відповідності до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, адже їх неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали додані до скарги, суд прийшов до наступного.

Згідно із статтею 129 Конституції України та статті 2 ЦПК України однією з головних засад здійснення судочинства в Україні є обов`язковість судового рішення.

За змістом статті 129-1 ЦПК України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Статтею 18 ЦПК України визначено обов`язковість судового рішення.

У контексті положень статей 129, 129-1 Конституції України, статей 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статей 2, 18 ЦПК України виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією із гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі.

У пункті 40 рішенні у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, Європейський суд з прав людини зазначав, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу- у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26 травня 2016 року № 758/3507/16-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 18 березня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили.

Отже, на підставі рішення суду виникло правовідношення, в якому ОСОБА_1 зобов`язаний утримувати неповнолітнього сина за встановлених судом умов, визначених відповідно до закону.

18 серпня 2016 року державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого документа № 758/3507/16-ц виданого 30 травня 2016 року Подільським районним судом м. Києва. Стягувач ОСОБА_4 . Боржник ОСОБА_1

28 січня 2020 року державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із смертю стягувача.

30 травня 2023 року ОСОБА_2 подано до Святошинського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) заяву про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 758/3507/16-ц та додано ухвалу суду від 05.08.2022, яка на момент подання заяви набрала законної сили, про заміну сторони виконавчого провадження.

02 червня 2023 року старшим державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) Личиком Ю. М. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 758/3507/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 18 березня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Таку постанову боржник вважає неправомірною, у зв`язку з відсутністю підстав для відкриття виконавчого провадження, адже наявні обставини для повернення виконавчого документа стягувачу передбачені п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом (ч. 3 ст. 431 ЦПК України).

Згідно з п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону. У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 цього Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Отже, виконавчий документ повинен містити, зокрема прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача, їх адресу місця проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Виконавчий документ, виданий у справі № 758/3507/16-ц містить відомості про стягувача ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 .

Однак, із заявою у 30 травня 2023 року про відкриття виконавчого провадження звернулась ОСОБА_2 , яка не зазначена у виконавчому документів як стягувач.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Суд установив, ОСОБА_2 до заяви про відкриття виконавчого провадження від 30.05.2023, окрім виконавчого документа № 758/3507/16-ц додано також ухвалу суду від 05.08.2022 про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 758/3507/16-ц, а саме стягувача ОСОБА_4 на ОСОБА_2 , яка набрала законної сили на момент подання такої заяви.

Окрім цього ухвала суду від 05.08.2022 оскаржена скаржником до суду апеляційної інстанції та відкрито апеляційне провадження, про що стверджував скаржник у судовому засіданні та підтверджено ухвалою Київського апеляційного суду від 11.09.2023, розміщеною у вільному доступі у Єдиному державному реєстрі судових рішень. Разом із тим, відповідно до ухвали суду апеляційної інстанції у зупиненні дії ухвали суду від 05.08.2022 відмовлено.

Враховуючи наведе та аналізуючи норми матеріального і процесуального права щодо порядку заміни сторони виконавчого провадження, суд відмічає, що у разі заміни сторони виконавчого провадження державному виконавцю надається ухвала суду, яка є обов`язковою до виконання у відповідності до ст. 18 ЦПК України, а не шляхом внесення змін у виконавчий документ з відповідного питання.

Відповідно до абзацу 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 41 цього Закону у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Будь-яких доказів визнання постанови державного виконавця від 28.01.2020 про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2 у зв`язку із смертю стягувача незаконною чи скасованою, суду не подано, а тому відсутні підстави для відновлення такого виконавчого провадження, про що зазначає скаржник як одну із підстав цієї скарги.

Відтак, суд прийшов до переконання про те, що виконавчий документ у справі № 758/3507/16-ц, який містить відомості про прізвище, ім`я по батькові стягувача ОСОБА_4 , відповідає вимогам виконавчому документу у відповідності до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» та при наявності ухвали про заміну сторони виконавчого провадження надало повноваження державному виконавцю встановити сторону виконавчого провадження - стягувача ОСОБА_2 та вирішити питання про відкриття виконавчого провадження з дотриманням вимог, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Посилання сторони скаржника на відсутність підстав для заміни сторони виконавчого провадження у справі № 758/3507/16-ц, адже вчинено поза межами відкритого виконавчого провадження, а відтак ухвала суду від 05.08.2022 підлягає скасуванню та покликання на аналогічну позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 № 2-7763/10, суд не надає оцінки, адже відповідні обставини підлягають доказуванню у справі за заявою ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 758/3507/16ц та не стосується предмету даної скарги.

Отже, суд прийшов до переконання про те, що державним виконавцем вчинено дії щодо прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження з дотриманням вимог, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», адже виконавчий документ відповідав встановленим вимогам; доводи скаржника спростовані належними та допустимими доказами, наявними у матеріалах виконавчого провадження, а тому такі суд оцінює критично та не бере до уваги, а відтак підстав для визнання постанови від 02.06.2023 про відкриття виконавчого провадження неправомірною та її скасування відсутні, як і відсутні підстави для визнання неправомірними дій державного виконавця щодо неповернення виконавчого листа ОСОБА_2 без прийняття до виконання та для повернення виконавчого листа після відкриття виконавчого провадження за таким виконавчим документом.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи встановлене вище, на основі повно та всебічно досліджених доказів, з урахуванням вимог чинного законодавства, та застосування його до фактичних обставин справи, суд прийшов до переконання про те, що дії державного виконавця не є неправомірними, а прийняття рішення протиправним, а відтак також відсутні підстави для зобов`язання державного виконавця щодо прийняття ним постанови про повернення виконавчого листа стягувачу.

У зв`язку із наведеним, суд прийшов до переконання про те, що у скарзі необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-81, 259, 260, 354, 447-451 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

у скарзі ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та бездіяльність щодо неповернення виконавчого листа стягувачу - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала проголошена суддею 06 жовтня 2023 року.

Повне судове рішення складено 11 жовтня 2023 року.

Суддя О. І. Якимець