Справа № 369/6681/23
Провадження №2/369/4192/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2023 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчко А.Я., розглянувши заяву представника позивача адвоката Андрєєва М.А. про забезпечення позову у цивільній справі №369/6681/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу.

25.09.2023 представник позивача ОСОБА_3 звернувся через підсистему «Електронний суд» до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про забезпечення позову, в якій просив суду заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача зазначив, що у випадку незабезпечення цього позову майбутнє рішення у справі неможливо буде виконати з огляду на наступне.

18 лютого 2020 року між Позивачем (далі Покупець) та Відповідачем (далі Продавець) було укладено Попередній договір про укладення договору купівлі-продажу квартири. Попередній договір засвідчено приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Дудкіною Н.В. та зареєстровано в реєстрі під номером 130 (нотаріальний бланк НОК 952210).

Згідно пункту 1 Попереднього договору, Продавець у строк до 31 грудня 2020 року зобов`язувався передати у власність Покупця з укладенням договору купівлі-продажу, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 22,1 кв.м. в багатоквартирному житловому будинку, збудованому на земельній ділянці площею 0,1010 га, кадастровий номер якої :03:006:0032, що знаходиться в АДРЕСА_2 , по АДРЕСА_3 .

Згідно пункту 4 Попереднього договору, на підтвердження намірів сторін Покупець передав, а Продавець прийняв передоплату у вигляді авансу в розмірі 573380 (п`ятсот сімдесят три тисячі триста вісімдесят) гривень.

Згідно пункту 5 Попереднього договору, Сторони домовилися, що у випадку відмови (ухилення) Продавця від продажу квартири у строк, передбачений Попереднім договором, Продавець повинен повернути Покупцю одержану від нього суму авансу протягом одного місяця.

Всупереч умовам Попереднього договору, Продавець не передав у власність Покупця з укладенням договору купівлі-продажу вказану квартиру як до 30.12.2020 року, так і станом на день подання цієї заяви. Більш того, багатоквартирний житловий будинок, в якій має знаходитися вказана квартира, не побудований та не введений в експлуатацію досі. Ця недобудова вже продана на прилюдних торгах, що підтверджується листом приватного виконавця.

Крім того, всупереч умовам Попереднього договору Продавцем не повернуто Покупцю одержану від нього суму авансу як протягом одного місяця, так і станом на день подання цієї заяви. При цьому розшукати Продавця для вручення вимоги про повернення авансу не вдається можливим, оскільки остання за місцем реєстрації не перебуває, на зв`язок не виходить, працівники офісу продажів відповідного житлового комплексу його контактів не надають. Як обґрунтовано вище, сума боргу за Попереднім договором складає 573380 гривень.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак, три проценти річних від простроченої суми станом на день подання цієї заяви, за період з 1 січня 2021 року до 31 березня 2023 року складає 573380*0,03* (28 місяців/12)=40136,60 гривень.

Встановлений індекс інфляції за 2021 - 10%, за 2022 - 26,6, за січень-березень 2023 року - 3%. Тобто сукупно 39,6%, що складає 337055*0,396=227058,48 гривень. Дані щодо інфляції взято з сайту https://index.minfin.com.ua/ua/economy/index/inflation/. Таким чином, ціна позову складає 573380+40136,60+227058,48+10000=850575,08 гривень.

Як вбачається з листа приватного виконавця Валявського О. А. №70985340 від 21.09.2023, у нього на примусовому виконанні перебуває зведене виконавче провадження №70985340 щодо стягнення боргу за судовими рішеннями з боржника ОСОБА_2 на користь фізичних осіб. До складу зведеного виконавчого провадження входить шість виконавчих проваджень. Згідно Листа після реалізації майна боржника (об`єкта незавершеного будівництва) на прилюдних торгах приватним виконавцем було отримано грошові кошти у розмірі 3.201.924,58 гривень. Вказане підтверджується також даними офіційного веб-сайту ДП "Сетам" за посиланянм https://setam.net.ua/auction/529562.

При цьому, після розподілу коштів між стягувачами по зведеному виконавчому провадженні у його розпорядження знаходиться залишкова сума коштів у розмірі 1.077.231,69 гривень. У Листі приватний виконавець зазначає, що вказані кошти відповідно до п. 6 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження" повинні бути перераховані боржнику у майбутньому. Таким чином, приватний виконавець Валявський О. А. є особою, яка повинна у майбутньому здійснити платіж, а саме перераховувати кошти ОСОБА_2 вищевказані кошти, тобто є особою, яка відповідає критеріям п. 4. ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

При цьому слід зазначити, що згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №347566879 від 21.09.2023, крім реалізованого на прилюдних торгах приватним виконавцем Валявським О. А. об`єкту незавершеного будівництва за адресою АДРЕСА_3 (у витягу відображено як окремі квартири та приміщення за цією адресою), ОСОБА_2 належать також лише одна квартира, яка арештована у межах справи 369/10286/23, а також гараж, який арештований у межах справи 369/4784/23.

За умов відсутності іншого неарештованого майна відповідача очевидно, що виконання рішення у цій справі може бути істотно ускладненим та навіть унеможливленим. Більше того, сам факт, що ОСОБА_2 добровільно не виконував інші судові рішення, що стало причиною примусового виконання шляхом реалізації його майна на торгах, свідчить про те, що забезпечення позову є єдиним інструментом, який зможе гарантувати виконання судового рішення у цій справі.

Звертав увагу Суду також на те, що у провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває щонайменше 9 інших судових справ, у яких ОСОБА_2 є відповідачем, а предметом позову є стягнення грошових коштів. Вказане підтверджується випискою з офіційного веб-сайту Суду.

Таким чином, існує реальна небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду. Звертаю увагу Суду, що у випадку незабезпечення позову, ОСОБА_2 може отримати згадані грошові кошти на власний банківський рахунок, надалі перевести ці кошти у готівку, приховати, передати третім особам або витратити на придбання будь-яких товарів чи послуг. При цьому наявність у особи готівки згідно чинного законодавства жодним чином не обліковується, не відслідковується і не декларується.

Співмірність заходів забезпечення позову ціні позову буде дотримана у разі заборони приватному виконавцю передавати боржнику залишкові грошові кошти в межах ціни позову, а саме 850575,08 гривень. Такий захід забезпечення позову не порушить права інших осіб, натомість гарантує позивачу ефективне виконання судового рішення

Враховуючи вищевикладене просили вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони приватному виконавцю Валявському Олександру Анатолійовичу здійснювати платіж чи будь-яким іншим чином передавати грошові кошти в розмірі ціни цього позову, а саме 850575,08 гривень, які залишились у нього у розпорядженні після здійснення усіх виконавчих дій в межах зведеного виконавчого провадження №70985340, ОСОБА_2 , іншим особам, які діють від його імені або в його інтересах, до набрання законної сили рішенням у цій справі.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву позивача слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Виходячи з вказаних норм, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 6 вказаної Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вживати негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", "Джеймс та інші проти Сполученого королівства") положення статті 1 Першого протоколу містять три окремих правила, які не застосовуються окремо: перше правило проголошує принцип мирного володіння майном, друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у власність правомірним, третє правило визнає за державами контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Також, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання в право власності принципу правомірного та допустимого втручання, слід оцінити, чи є захід законним, чи переслідує втручання суспільний інтерес, чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям.

Посилання на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду не підкріплено належними доказами по справі, зокрема не зазначено, які саме права позивача не можливо буде поновити в разі ухвалення можливого рішення про задоволення позову.

Таким чином, заявником не наведено і судом не встановлено, що невжиття таких заходів забезпечення позову про які ним заявлено може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду у цій справі, тому в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Також зважаючи на наведені норми, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд насамперед має дослідити, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи є така небезпека реальною, та чи співмірні запропоновані заходи забезпечення позову позовним вимогам. При цьому єдиною передбаченою законом підставою для застосування заходів забезпечення позову є ризик ускладнення виконання або неможливості виконання рішення суду у справі.

Враховуючи, що предметом вказаного позову є стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу, а не зобов`язання вчинити певні дії приватному виконавцю Валявському О.А., тому такий вид забезпечення позову є недоцільним та суперечить вимогам чинного законодавства.

За таких обставин, невжиття заходів забезпечення позову не призведе до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити, оскільки суду не подано переконливих доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, та доказів про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову за безпідставністю.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. ст. 149-154, 157, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача адвоката Андрєєва М.А. про забезпечення позову у цивільній справі №369/6681/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Андрій ВОЛЧКО