ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7362/23 Справа № 172/255/22 Суддя у 1-й інстанції - Битяк І. Г. Доповідач - Макаров М. О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Адрієнко Вікторії Анатоліївни на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що починаючи з 29 травня 1999 року безперервно вже повні 23 роки проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Маючи намір на створення довготривалих відносин і відчуваючи взаємне почуття любові один до одного, у травні 1999 року ними прийняте рішення спільно проживати та побудувати сімейні відносини із відповідними правами та обов`язками, які притаманні подружжю. Після прийняття цього рішення вони почали спільно проживати за адресою: АДРЕСА_1 , у батьків позивачки. За цією адресою вони проживали до 2009 року. З 2010 року вони спільно проживали у будинку батьків її чоловіка ОСОБА_3 , що розташований по АДРЕСА_2 . Після придбання сторонами садиби по АДРЕСА_3 , вони почали здійснювати у ній ремонтні роботи і в подальшому переїхали до будинку жити, де і проживають до теперішнього часу. Місцем її реєстрації на цей час є АДРЕСА_3 , місцем реєстрації її чоловіка ОСОБА_3 є АДРЕСА_2 , однак фактичним місцем їх спільного проживання є АДРЕСА_3 . За час спільного проживання у них народилися двоє дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Між позивачкою та відповідачем під час їх спільного проживання, починаючи з 1999 року, склалися усталені стосунки, притаманні подружжю, вони пов`язані спільним побутом, ведуть спільне господарство, мають спільний бюджет, взаємні права та обов`язки. Протягом усіх цих років вони завжди спільно проживають, піклуються один про одного і надають взаємну допомогу, організовують спільний відпочинок, грошове утримання їх дітей. Крім цього, сторони спільно купували побутові речі, меблі та все необхідне для життя, декілька разів придбавали та разом продавали автомобілі. Наразі за час сумісно придбаного в наявності автомобілі, які зареєстровані за нею. Придбані ними нежитлові приміщення в с. Вовчанське Синельниківського району Дніпропетровської області зареєстровані за відповідачем. Протягом усього часу вони виховують дітей, ведуть спільне господарство, витрачають кошти спільного бюджету на задоволення потреб сім`ї, разом з чоловіком і дітьми спільно відпочивають, святкують сімейні свята і дні народження. Також у квітні 2020 року вони разом були включені в члени ФГ «Росток 2020» і здійснюють у ньому спільний бізнес, мають корпоративні права у господарстві. При цьому, судом може бути встановлений факт постійного проживання позивача з відповідачем лише з 01 січня 2002 року, тобто з дня набрання чинності Сімейним кодексом України.

Враховуючи викладене, позивачка просила встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу її ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 01 січня 2004 року по день винесення рішення у вказаній справі.

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2023 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі, а саме, встановлено факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 01 січня 2004 року по день винесення рішення у цій справі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що підтвердженим є факт того, що позивачка дійсно проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , що виразилось у їх спільному проживанні за одним місцем проживання, веденні спільного господарства, наявністю спільних доходів і витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Адрієнко В.А. посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що недоведеним є факт проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Крім того, апелянт вказує, що наявність у сторін спільних дітей не свідчить про спільність їх проживання. Також апелянт вказує, що позивачка звернулась із вказаним позовом до суду лише з метою узаконити своє членство у ФГ Росток 2020.

21 вересня 2023 року на адресу Дніпровського апеляційного суду від представника ОСОБА_2 - адвоката Чулініна Д.Г. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду скасувати із закриттям провадження у праві, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених ст.ст. 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте, поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 404/251/17-ц (провадження № 61-13405св18), 30 січня 2019 року у справі № 326/371/17-ц (провадження № 61-37088св18), 27 лютого 2019 року у справі № 569/12875/16-ц (провадження № 61-41476св18), 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18-ц (провадження № 61-2018св19).

Разом з тим, відповідно до правового висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеного у постанові від 20 вересня 2021 року у справі №638/3792/20 (провадження №61-3438сво21), закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема, у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрито з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема, шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18-ц (провадження № 61-2018св19).

Колегією суддів встановлено, що відповідач ОСОБА_3 в своїй заяві не заперечував, що дійсно, спільно з позивачкою ОСОБА_2 проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу як чоловік і жінка. За час спільного проживання у них народилися двоє дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .. Їх сімейні стосунки вважає усталеними та довготривалими, вони мають взаємні права і обов`язки, надають один одному допомогу, спільно утримують їх дітей, разом відпочивають. За час їх спільного проживання і за спільні кошти було придбане рухоме і нерухоме майно. Крім того, з квітня 2020 року вони разом були включені в члени ФГ «Росток 2020» і здійснюють у ньому спільний бізнес, мають корпоративні права у господарстві. Наголошує, що їх спільне проживання розпочалось з травня 1999 року, коли вони прийняли рішення про вказане і розпочали проживати разом, тому саме з цього часу він вважає їхні стосунки сімейними.

Тобто, з викладеного вбачається, що між сторонами відсутній спір про право як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення, відповідач не заперечує факту проживання з позивачкою однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для закриття провадження по справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, так як сторони не мають спору про про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; спір відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог.

Оскаржуване рішення як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 255, 367, 374, 377 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Адрієнко Вікторії Анатоліївни задовольнити частково.

Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2023 року скасувати.

Провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко