Ухвала

04 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 569/24427/21

провадження № 61-5048св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Грушицького А. І.,

суддів: Карпенко С. О., Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Пророка В. В.,

учасники справи:

боржник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - державний виконавець Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів),

стягувач - Приватне акціонерне товариство «Рівнеобленерго»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 21 листопада 2022 року у складі колегії суддів Боймиструка С. В., Гордійчук С. О., Ковальчук Н. М., у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення, дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та про зобов`язання усунути порушення,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст скарги

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати неправомірними дії державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП 67326110 від 03 листопада 2021 року; скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 67326110 від 03 листопада 2021 року, винесену державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів); визнати неправомірними дії державного виконавця щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 03 листопада 2021 року у виконавчому провадженні ВП 67326110 від 03 листопада 2021 року, у частині арешту пенсійних коштів, як коштів цільового призначення; зобов`язати державного виконавця вчинити виконавчі дії щодо зупинення стягнення з боржника у виконавчому провадженні ВП 67326110 від 03 листопада 2021 року в частині пенсійних коштів, як коштів цільового призначення.

Скарга мотивована тим, що на примусовому виконанні Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебуває виконавче провадження ВП 67326110, під час якого державним виконавцем були винесені постанови від 03 листопада 2021 року про відкриття виконавчого провадження та про арешт коштів боржника.

Стверджував, що дата народження боржника ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому у виконавчому листі № 569/8506/19 від 14 вересня 2021 року вказана інша дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зважаючи на таку обставину, державний виконавець, згідно з частиною четвертою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язаний був вчинити дії щодо повернення виконавчого документу без прийняття до виконання, у зв`язку з тим, що виконавчий документ не відповідає вимогам закону.

Скаржник зазначав, що державним виконавцем не було вручено йому засобами поштового зв`язку постанови про відкриття виконавчого провадження. Докази перевірки державним виконавцем факту отримання боржником такої постанови відсутні.

Також вказував, що фактично державний виконавець прийняттям рішення про винесення постанови про арешт коштів боржника від 03 листопада 2021 року порушує конституційне право скаржника, як громадянина України, на соціальний захист, що включає право на забезпечення його у старості, оскільки скаржник є пенсіонером за віком. Жодного іншого доходу, крім пенсії за віком, боржник немає. Вважає, що накладення арешту на рахунки боржника в частині, призначеній для отримання пенсійних коштів, як коштів цільового призначення, грубо порушує конституційне право скаржника, оскільки такий арешт коштів абсолютно повністю блокує використання боржником не тільки частини, а й у повному об`ємі пенсійними коштами, як коштами цільового призначення.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рівненський міський суд Рівненської області ухвалою від 27 квітня 2022 року у задоволенні скарги відмовив.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що зазначення іншої дати народження боржника чи відсутність у виконавчому документі лише дати народження боржника при наявності його прізвища, ім`я, адреси, реєстраційного номеру облікової картки платника податків боржника, не є безумовною підставою для повернення виконавчого документу стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання.

Враховуючи приписи частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник був належним чином повідомлений про початок примусового виконання рішення шляхом надіслання державним виконавцем йому постанови про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

При цьому, суд звертає увагу, що 25 листопада 2021 року відділом також було надіслано на електронну адресу боржника відповідь № 165382 разом з постановою про відкриття виконавчого провадження № 67326110 від 03 листопада 2021 року та вказані обставини не заперечуються сторонами.

Разом з тим, скаржник є боржником у справі за судовим рішенням про стягнення із нього суми боргу, рішення суду набрало законної сили та передано для примусового виконання до органів виконавчої служби. Боржник в добровільному порядку судове рішення не виконує, а тому державний виконавець здійснює дії, які спрямовані на примусове виконання судового рішення та стягнення із боржника встановленої суми боргу.

Суд зазначав, що в скарзі боржником не зазначено підстав для зняття арешту та не надано доказів на підтвердження наявності відкритих рахунків у банках, які мають спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Рівненський апеляційний суд ухвалою від 04 серпня 2022 року поновив ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 27 квітня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 27 квітня 2022 року залишив без руху.

Надав строк для усунення допущених недоліків (сплати судового збору) протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що апелянт, звернувшись з клопотанням про звільнення від сплати судового збору, не надав будь-якої інформації яка б характеризувала його майновий стан, тому суд не знайшов підстав для звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до статті 357 ЦПК України, вказана апеляційна скарга залишається без руху, а особі, яка подала апеляційну скаргу надається строк не пізніше п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали для того, щоб надати Рівненському апеляційному суду оригінал платіжного документу про сплату судового збору.

Рівненський апеляційний суд ухвалою від 21 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 27 квітня 2022 року визнав неподаною та повернув апелянту.

Апеляційний суд виходив з того, що ухвалою Рівненського апеляційного суду від 04 серпня 2022 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення допущених недоліків, а саме сплати судового збору. До Рівненського апеляційного суду повернуто поштовий конверт з відміткою «закінчення терміну зберігання».

Слід зауважити, що ініціатором апеляційного провадження був ОСОБА_1 , який подав апеляційну скаргу ще в червні 2022 року, на момент постановлення цієї ухвали пройшов значний період часу з моменту подачі апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції і протягом цього часу апелянтом не вчинено жодних заходів для того щоб якомога скоріше дізнатися про стан своєї апеляційної скарги та усунути недоліки, які були виявлені судом апеляційної інстанції під час її подачі.

З моменту подання ОСОБА_1 ним не вжито жодних заходів для реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2023 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 21 листопада 2022 року, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі як на підставу оскарження судового рішення заявник посилається на частину другу статті 389 ЦПК України та, зокрема вказує, що до 01 лютого 2023 року він не отримував судових рішень суду апеляційної інстанції та добросовісно виконуючи свої процесуальні обов`язки та виявляючи власну ініціативу і зацікавленість в розгляді його апеляційної скарги, він звернувся до апеляційного суду. В усному порядку його повідомлено про те, що справа направлено до суду першої інстанції.

Заявник вказує, що судове рішення вважається не врученим, якщо відсутні відомості про вручення (доставлення) рішення суду учаснику справи.

При цьому, доказів отримання ОСОБА_1 або його представником копії ухвали апеляційного суду від 04 серпня 2022 року в електронній формі матеріали справи не містять, а у паперовому вигляді заявник отримав зазначену ухвалу 06 березня 2023 року.

ОСОБА_1 посилається на постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18, Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 520/7712/16-ц, від 27 квітня 2021 року у справі № 619/2314/13, від 14 квітня 2021 року у справі № 361/3865/19, від 06 вересня 2019 року у справі № П/811/13/17, від 31 березня 2021 року у справі № 676/752/17.

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано

Рух справи в суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 07 червня 2023 року відкрив касаційне провадження у цій справі та витребував цивільну справу із Рівненського міського суду Рівненської області.

Цивільна справа № 569/24427/21 надійшла до Верховного Суду 30 червня 2023 року.

Верховний Суд ухвалою від 18 вересня 2023 року справу призначив до судового розгляду Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в кількості п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 21 листопада 2022 року, з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено, що з 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2 684 грн.

Пунктом 1 частини першої статті 176 ЦПК України визначено, що ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову в цій справі є стягнення вартості необлікованої електроенергії в розмірі 22 208,78 грн.

Отже, ціна позову в цій справі становить 22 208,78 грн, яка станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684 грн х 100 = 268 400 грн).

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень ПрАТ «Рівнеобленерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електроенергії в сумі 22 208,78 грн.

Рівненський міський суд Рівненської області рішенням від 17 грудня 2020 року позов ПрАТ «Рівнеобленерго» задовольнив.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Рівнеобленерго» вартість необлікованої електричної енергії у розмірі 22 208,78 грн.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Рівнеобленерго» витрати по сплаті судового збору в сумі 1 921 грн.

Рівненський апеляційний суд постановою від 09 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення. Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 грудня 2020 року залишив без змін. Стягнув з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2 881,50 грн.

Положеннями частини першої статті 274 ЦПК України визначено, що у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначних справах, підлягають касаційному оскарженню. Таких випадків суд касаційної інстанції не встановив.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) рішення від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomezdela Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) рішення від 19 грудня 1997 року), згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15 травня 2019 року у справі № 761/10509/17 (провадження № 14-53цс19) сформулювала правову позицію, згідно з якою, якщо касаційна скарга прийнята до провадження суду касаційної інстанції помилково, касаційне провадження у справі належить закрити.

Таким чином, оскаржуване судове рішення ухвалене у малозначній справі. За таких обставин касаційне провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України статтями 19, 260, 389 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 21 листопада 2022 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення, дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та про зобов`язання усунути порушення, закрити.

Ухвала суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийА. І. Грушицький Судді:С. О. Карпенко І. В. Литвиненко Є. В. Петров В. В. Пророк

Головуючий

Судді: