1Справа № 335/4321/23 2/335/1828/2023
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
19 жовтня 2023 року м.Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Алєксєєнка А.Б., за участю секретаря судового засідання Безштанківської К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики , -
ОСОБА_1 , в особі свого представника адвоката Дерев`янко І.О., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики від 06.11.2021 року у розмірі 565 741,87 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 06.11.2021 року ОСОБА_3 отримав у борг від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 13 700,00 доларів США для власних потреб на умовах розписки та зобов`язався повернути позику до 31.07.2022 року.
Проте, у визначений строк, відповідач свого зобов`язання за договором позики не виконав, борг не повернув і уникає спілкування з позивачем.
На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором позики від 06.11.2022 року у розмірі 13 700,00 доларів США, що в еквіваленті у гривні станом на 31.07.2022 року складає 500 872,00 грн, суму 3 відсотків річних у розмірі 12 062,09 грн., суму збитків від інфляції у розмірі 52 807,78 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 5 657,42 грн.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 23 травня 2023 року, було відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, у справі розпочато підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання, сторонам по справі надано строк для подання заяв по суті справи.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 04 вересня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначити справу до судового розгляду по суті.
Позивач та його представник належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, разом з тим представником позивача адвокатом Дерев`янко Г.С. було подано до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність та відзиву на позов не подав.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У зв`язку з чим, на підставі ст.247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду.
Дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до наступного висновку.
Матеріалами справи встановлено, що 06 листопада 2021 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_4 в борг грошові кошти у розмірі 13 700,00 доларів США та зобов`язався повернути позику до 31.07.2022 року, що підтверджується розпискою від 06.11.2021.
Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, а згідно ч. 2 даної статті договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей, є розписка про отримання в борг грошових коштів.
Аналіз частини другої статті 1047 ЦК України дозволяє зробити висновок, що розписка підтверджує укладення договору позики.
При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) викладено висновок про те, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім, оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
Відповідний правовий висновок також мітиться у постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 128/891/20-ц.
Оцінивши зміст розписки від 06.11.2021, суд доходить висновку, що вона підтверджує передання грошових коштів від позивача до відповідача і отримання останнім грошових коштів у позику.
Відповідач ОСОБА_2 зобов`язався повернути позику у строк до 31.07.2022 р., про що зазначено у договорі позики, однак, вказаної у розписці суми грошей позивачу не повернув.
Відповідачем не надано суду доказів, які б спростували факт укладення між сторонами договору позики, дійсність його умов та передачі коштів, також не надано доказів про погашення суми заборгованості за розпискою від 06.11.2021р.
Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.
Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача кошти за договором позики від 06.11 2021 року в еквіваленті у гривні України, виходячи з курсу долару США до гривні України, встановленого Національним банком України, станом на 31 липня 2022 року.
За офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України станом на 31 липня 2022 року 1 долар США дорівнював 36,5686 гривень України
Таким чином, 13 700 доларів США у перерахунку на національну валюту України із розрахунку, що 1 долар США дорівнював 36,5686 гривень України, станом на 31 липня 2022 року становило 500 872,00 грн. 00 коп. (13 700 дол. США х 36,5686 грн. України).
Суд погоджується за наведеним позивачем розрахунком заборгованості у розмірі 565 741,87 грн., яка складається з: основного боргу у розмірі 500 872,00 грн., трьох відсотків річних у розмірі 12 062,09 грн., втрат від інфляції у розмірі 52 807,78 грн.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано, контр розрахунку не надано.
Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи доказів на спростування доводів позивача або доказів повернення відповідачем позики суду не надано, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 565 741,87 грн., яка складається з: основного боргу у розмірі 500 872,00 грн., трьох відсотків річних у розмірі 12 062,09 грн., втрат від інфляції у розмірі 52 807,78 грн.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 5 657,42 грн.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 06.11.2021 у розмірі 565 741 (п`ятсот шістдесят п`ять гривень сімсот сорок одна) гривня 87 копійок, яка складається з: основного боргу 500 872 (п`ятсот тисяч вісімсот сімдесят дві) гривні 00 копійок, 3 відсотків річних у розмірі 12 062 (дванадцять тисяч шістдесят дві) гривні 09 копійок, збитків від інфляції у розмірі 52 807 (п`ятдесят дві тисячі вісімсот сім) гривень 78 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 5 657 (п`ять тисяч шістсот п`ятдесят сім) гривень 42 копійки.
Копію заочного рішення направити сторонам, які не з`явились в судове засідання, в порядку, передбаченому статтею 272ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищезазначених строків, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено 19 жовтня 2023 року.
Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:
Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Відповідач ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ).
Суддя: А.Б.Алєксєєнко