справа № 619/4294/23
провадження № 2/619/1034/23
РІШЕННЯ

іменем України

12 жовтня 2023 року Дергачівський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді - Остропілець Є.Р.,

за участю секретаря судового засідання Носачової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 «Про визнання права власності в порядку спадкування за законом та сумісної власності подружжя»,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності в прядку спадкування за законом та сумісної власності подружжя.

В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_5 .

Після його смерті залишилося спадкове майно, як складається з частини квартири АДРЕСА_1 .

14 квітня 1979 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_5 , це підтверджується свідоцтво про укладання шлюбу серії НОМЕР_1 видане Золочівським відділом ЗАГС Харківської області 14 квітня 1979 року.

11 травня 1992 року був укладений договір купівлі-продажу частини житлового будинку розташованого на площі Жовтня в селі Жовтневе, між її чоловіком ОСОБА_5 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 та радгоспом імені 15 річчя Жовтня Золочівського району Харківської області в особі директора радгоспу ОСОБА_6 , договір був посвідчений секретарем виконкому Жовтневої сільської Ради народних депутатів та був зареєстрований в БТІ Золочівського району Харківської області за № 58 - 08 вересня 1992 року в частин за ОСОБА_5 .

На момент укладання договору купівлі-продажу була відсутня нумерація домоволодіння, а дані вносилися в погосподарську книгу Жовтневої сільської Ради народних депутатів Золочівського району Харківської області.

Рішенням ХІУ сесії ХХІІІ скликання від 02.08.2001 «Про найменування вулиць в селах Карасівка, Чорноглазівка, Миронівка, Жовтневе та присвоєння поштових адрес об`єктам інвентаризації» та згідно з погосподарської книги №1, будинку в селищі Жовтневе Золочівського району Харківської області, власником якого був ОСОБА_5 , була присвоєна адреса: АДРЕСА_2 .

15 лютого 2016 року рішенням У сесії УІІ скликання Жовтневої сільської ради Золочівського району Харківської області за № 26 селище Жовтневе було перейменоване в селище Калинове.

08 червня 2023 року розпорядженням №216-од Золочівської селищної військової адміністрації Богодухівського району Харківської області було присвоєно поштову адресу житловій квартирі, яка належить ОСОБА_1 , що розташована в АДРЕСА_3 .

частина квартира АДРЕСА_1 належить позивачу на праві спільної сумісної власності подружжя.

Крім позивачки спадкоємцем є її син ОСОБА_2 .

Постановою державного нотаріусу Золочівської держаної нотаріальної контори Харківської області Борисенко К.В. від 08 липня 2023 року № 633/02-31, було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

На сьогоднішній день правовстановлюючі документи на вказану квартиру спадкоємцем нотаріусу не надані, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з позовом про визнання права спільної сумісної власності подружжя на частину квартири та частин квартири в порядку спадкування після смерті чоловіка.

В судове засідання позивачка та її представник адвокат Пантелей В.В. не з`явилися. Представник позивачки в поданій суду заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив їх задовольнити, справу розглянути за його відсутності та позивача.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, відповідно до заяви просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю і не заперечував проти їх задоволення.

Треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, згідно наданої суду заяви не заперечують проти ухвалення рішення про задоволення позову ОСОБА_1 , а справу розглядати за їх відсутності.

На підставі статей 211, 223 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та здійснити судовий розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню.

Судом було встановлено, що 14 квітня 1979 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_5 , це підтверджується свідоцтво про укладання шлюбу серії НОМЕР_1 , актовий запис № 41 виданого Золочівським відділом ЗАГС Харківської області 14 квітня 1979 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_5 .

Після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно, як складається з частини квартири АДРЕСА_1 .

11 травня 1992 року був укладений договір купівлі-продажу частини житлового будинку розташованого на площі Жовтня в селі Жовтневе, між чоловіком позивача - ОСОБА_5 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 та радгоспом імені 15 річчя Жовтня Золочівського району Харківської області в особі директора радгоспу ОСОБА_6 , договір був посвідчений секретарем виконкому Жовтневої сільської Ради народних депутатів та був зареєстрований в БТІ Золочівського району Харківської області за № 58 - 08 вересня 1992 року в частин за ОСОБА_5 .

На момент укладання договору купівлі-продажу була відсутня нумерація домоволодіння, а дані вносилися в погосподарську книгу Жовтневої сільської Ради народних депутатів Золочівського району Харківської області.

Рішенням ХІУ сесії ХХІІІ скликання від 02.08.2001 «Про найменування вулиць в селах Карасівка, Чорноглазівка, Миронівка, Жовтневе та присвоєння поштових адрес об`єктам інвентаризації» та згідно з по-господарської книги №1, будинку в селищі Жовтневе Золочівського району Харківської області, власником якого був ОСОБА_5 , була присвоєна адреса: АДРЕСА_2 .

15 лютого 2016 року рішенням У сесії УІІ скликання Жовтневої сільської ради Золочівського району Харківської області за № 26 селище Жовтневе було перейменоване в селище Калинове.

08 червня 2023 року розпорядженням №216-од Золочівської селищної військової адміністрації Богодухівського району Харківської області було присвоєно поштову адресу житловій квартирі, яка належить ОСОБА_1 , що розташована в АДРЕСА_3 .

частина квартира АДРЕСА_1 належить позивачу на праві спільної сумісної власності подружжя.

Крім позивача спадкоємцем є син позивачки - ОСОБА_2 .

Постановою державного нотаріусу Золочівської держаної нотаріальної контори Харківської області Борисенко К.В. від 08 липня 2023 року № 633/02-31, було відмовлено позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 .

У свідоцтві зазначена наступна поштова адреса: АДРЕСА_4 . Оскільки, правовстановлюючі документи нотаріусу не надані, видачу свідоцтва про право на спадщину на вказаний об`єкт нерухомості майна вважає неможливою, у зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

На підставі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених сторонами обставин.

Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними (ст. 77 ЦПК України) та допустимими (ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без значення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 Про судову практику у справах про спадкування», за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК України при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

У різі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Розглядаючи спори, пов`язані зі спадкуванням частки в праві спільної сумісної власності, необхідно звертати увагу на те, що згідно зі статтею 368 ЦК спільною сумісно власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договорам або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. №20 «Про судову практику за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майка, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

В пункті 3.4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказано, що розглядаючи спори, пов`язані із спадкуванням частки май що у спільній сумісній власності, судам слід звертати увагу на те, що згідно із ст. 368 ЦК спільні власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договору або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

За приписами ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи.

Статтею 1226 ЦК України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Позивач вважається такою, що прийняла спадщину.

Відповідно до ч.2 ст. 1269 ЦК України позивачка прийняла спадщину шляхом звернення у 6-ти місячний строк до нотаріуса з дня відкриття спадщини.

Таким чином, аналізуючи вищевказане, беручи до уваги надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

На підставі ст. ст. 328, 355, 368, 372, 1216, 1217, 1218, 1220, 1226, 1258, 1261, 1268, 1270 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 78, 81, 89, 211, 233, 247, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на підставі права спільної сумісної власності подружжя на частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності в порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на частин квартири АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є. Р. Остропілець