Номер провадження: 22-ц/813/6964/23
Головуючий у першій інстанції Науменко А.В.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
09.10.2023 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,
за участю секретаря судового засідання Долгової В.І.
учасники справи:
позивач за первісним позовом ОСОБА_1 ,
відповідач за первісним позовом - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 ,
на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03 липня 2023 року,
за заявою ОСОБА_2 про забезпечення доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, визнання договору дарування недійсним, поділ спільного майна,
У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в обґрунтування якого зазначила, що сторони перебували у шлюбі з 25.05.2012 року. За час шлюбу придбане майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя. Оскільки сторони не дійшли згоди щодо поділу майна виникла необхідність звернення до суду з відповідним позовом.
Позивач просила суд здійснити поділ майна шляхом визначення за ОСОБА_1 права власності частки на нерухоме майно, а саме: машиномісця № НОМЕР_1 , загальною площею 18,4 кв.м, нежитлового приміщення, загальною площе 7,2 кв.м та на рухоме майно, а саме: комбайн зернозбиральний, реєстраційний номер НОМЕР_2 , марка CLAAS LEXION 480, 2003 року випуску, комбайн зернозбиральний, реєстраційний номер НОМЕР_3 , марка СА LEXION 460, 2003 року випуску, комбайн зернозбиральний, реєстраційний номер НОМЕР_4 , марка CLAAS LEXION 580, 2005 року випуску, комбайн зернозбиральний, реєстраційний номер НОМЕР_5 , марка CLAAS LEXION 580, 2005 року випуску, спеціалізований напівпричіп, реєстраційний номер НОМЕР_6 , марка KOGEL, модель SN 24 в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, або стягнути з відповідача ОСОБА_2 половину від вартості спільного майна подружжя в сумі 4266617,50 грн, в якості грошової компенсації шляхом попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
ОСОБА_2 звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, визнання договору дарування недійсним, поділ спільного майна, в обґрунтування якого зазначив, що до реєстрації шлюбу, проте за час спільного проживання сторонами куплена, зокрема квартира, право власності на яку оформлено за ОСОБА_1
ОСОБА_2 , з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просив суд встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 15.11.2010 року по 25.05.2012 року; визнати недійсним договір дарування квартири укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_4 , посвідчений державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса Левіною Катериною Миколаївно зареєстрований за № 6-90; припинити право власності ОСОБА_4 на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; в порядку поділу спільного сумісного майна ОСОБА_1 та ОСОБА_1 визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та за ОСОБА_1 - право власності на іншу 1/2 частину квартири.
У червні 2023 року ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення доказів шляхом огляду їх місцезнаходження, в обґрунтування якої вказав, що у судовому засіданні 21.06.2023 року допитано, як свідка, ОСОБА_1 .
Під час допиту свідок, зокрема стверджувала, що у спірній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , не проведено ремонт, зазначений у звіті про оцінку майна № 210726-1 від 26.07.2021 року, який додавався до зустрічного позову та у висновку експерта судової оціночно-будівельної експертизи від 19.05.2022 року № 22-1551, який додавався до заяви про зміну предмета зустрічного позову. На питання суду та адвоката відповідача, чи спірну квартиру відображено на фотокартках, які містяться у названих звіті про оцінку і висновку експерта (9 спільних фото у звіті та у висновку та ще 18 додаткових фото у звіті), ОСОБА_1 відповіла «ні». На уточнюючі питання щодо окремих елементів дизайну, які містяться на фото, ОСОБА_1 відповіла, що таких у спірній квартирі немає. На підсумкове питання суду за результатами вивчення фотокарток «Ви стверджуєте, що це не ваша квартира?» свідок відповіла: «Я стверджую як свідок, що це не моя квартира».
ОСОБА_2 з метою спростування показів свідка в частині зображення на фотокартках, досліджених оцінювачем та експертом, не спірної квартири, та, відповідно, підтвердження правильності звіту про оцінку і висновку експерта в частині відображення стану саме спірної квартири, вважав, що наявні підстави для огляду квартири за її місцезнаходженням зі здійсненням фотографування та відеофіксації.
У вказаній заяві ОСОБА_2 просив здійснити огляд квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , зі складанням протоколу огляду, здійсненням фотографування та відеозапису приміщень у квартирі; зобов`язати ОСОБА_4 , як власника квартири, та ОСОБА_1 , як особу яка фактично проживає у квартирі, надати до огляду квартиру за адресою: АДРЕСА_1 для здійснення перевірки зовнішнього вигляду та стану приміщень квартири, їх фотографування та відеозапису.
Приморський районний суд м. Одеси ухвалою від 03 липня 2023 року задовольнив заяву ОСОБА_2 про забезпечення доказів. Зобов`язав ОСОБА_4 , як власника квартири, та ОСОБА_1 , як особу яка фактично проживає у квартирі, надати до огляду квартиру за адресою: АДРЕСА_1 для здійснення перевірки зовнішнього вигляду та стану приміщень квартири, їх фотографування та відеозапису. Зобов`язав провести огляд квартири АДРЕСА_1 для здійснення перевірки зовнішнього вигляду та стану приміщень квартири із застосуванням фото, відеофіксації та складанням детального протоколу, за участю сторін або їх представників.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03 липня 2023 року скасувати, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що спірна квартира є предметом позову за зустрічним позовом. Позивачем за зустрічним позовом у заяві не обґрунтовано, яким чином огляд квартири може довести факт спільного проживання однією сім`єю без шлюбу сторін. Суд першої інстанції забезпечив докази, які не стосуються предмета доказування.
Зауважує, що суд має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.
В порушення ч. 1 ст. 117 ЦПК України у клопотанні про забезпечення доказів не зазначено докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони є необхідними, також необґрунтовано необхідність забезпечення доказів. Вказане клопотання також не відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 117 ЦПК України. Також зазначає, що огляд доказів здійснюється виключно судом.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.07.2023 року роз`яснювалося право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі.
Процедура реєстрації в ЄСІТС (реєстрація Електронного кабінету, реєстрація офіційної електронної адреси) передбачає проходження запропонованої засобами Електронного кабінету процедури реєстрації з використанням кваліфікованого електронного підпису, та внесенням контактних даних особи, зокрема адреси електронної пошти, номера телефону (в тому числі мобільного), зазначенням інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику (пункт 9 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи).
ОСОБА_2 , представник ОСОБА_2 ОСОБА_5 та представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 зареєстровані у підсистемі «Електронний кабінет» за допомогою своїх офіційних електронних адрес.
Згідно з пунктом 17 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС, особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Копію апеляційної скарги та ухвалу про відкриття провадження у справі ОСОБА_2 отримав 12.07.2023 року та 14.07.2023 року відповідно, в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.
Копію апеляційної скарги та ухвалу про відкриття провадження у справі представник ОСОБА_2 ОСОБА_5 отримав 24.07.2023 року, шляхом доставлення на електронну пошту, зазначену у заяві, що підтверджується довідками.
Копію апеляційної скарги та ухвалу про відкриття провадження у справі ОСОБА_4 отримала 01.08.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзиву на апеляційну скаргу від ОСОБА_4 , не надходило.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а скаргу без задоволення, посилаючись на те, що до предмета доказування у вказаній справи входить обставини здійснення ремонту у вказаній квартирі, оскільки ОСОБА_1 заперечила те, що на фотографіях, на підставі яких проведено оцінку майна, зображена не спірна квартира, вважає огляд вказаної квартири необхідним для встановлення обставин проведення ремонту і це безпосередньо стосується предмету доказування. Посилається на те, що незастосування заходів забезпечення доказів може призвести до їх втрати, ОСОБА_1 може змінити поточний ремонт квартири приховати докази, а також вчиняти дії з метою уникнення відповідальності за неправдиві покази. Вважає, що заява про забезпечення доказів відповідає вимогам ст. 117 ЦПК України.
В судове засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
ОСОБА_2 повідомлений у відповідності до ч. 5 ст. 130 ЦПК України, також судову повістку отримав в особистому кабінеті 18.09.2023 року.
Представник ОСОБА_2 ОСОБА_5 у судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.
ОСОБА_1 повідомлена у відповідності до ч. 5 ст. 130 ЦПК України та п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.
Представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.
ОСОБА_4 судову повістку отримала 26.09.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що зовнішній вигляд та стан приміщень квартири, яку просить оглянути представник ОСОБА_2 має значення для об`єктивного розгляду справи, адже жоден доказ не може мати виключного значення для суду, а обставини справи встановлюються на підставі сукупності підтверджених сторонами обставин.
Із матеріалів відокремленого провадження вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 15.11.2010 року по 25.05.2012 року. Визнання недійсним договору дарування квартири від 04.03.2021 року, припинення права власності на квартиру, визнання об`єктом права спільної сумісної власності квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . В порядку поділу спільного майна, з урахуванням заяви про зміну предмета зустрічного позову, просив визнати за ОСОБА_2 право власності на частину вказану квартиру, та за ОСОБА_1 на частину квартири.
29 червня 2023 року ОСОБА_2 подана заява про забезпечення доказів шляхом огляду квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , зі складанням протоколу огляду, здійсненням фотографування та відеозапису приміщень у квартирі; зобов`язання ОСОБА_4 як власника квартири, та ОСОБА_1 як особу яка фактично проживає у квартирі, надати суду та представнику ОСОБА_2 адвокату Цимбалу Сергію Юрійовичу доступ до квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 для здійснення огляду приміщень квартири, їх фотографування та відеозапису.
Заява обґрунтована тим, що у судовому засіданні 21.06.2023 року допитано, як свідка, ОСОБА_1 за її власним клопотанням, заявленим 21.06.2023 року.
З метою спростування показів ОСОБА_1 як свідка в частині зображення на фотокартках, досліджених оцінювачем та експертом, не спірної квартири, та, відповідно, підтвердження правильності звіту про оцінку і висновку експерта в частині відображення стану саме спірної квартири, позивач вказує, що наявні підстави для огляду квартири за її місцезнаходженням зі здійсненням фотографування та відеофіксації.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
Згідно з частиною другою статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до положень частини третьої статті 12 ЦПК України, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.
Суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим (частина перша статті 116 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.
Статтею 118 ЦПК України врегульовано порядок розгляду заяви про забезпечення доказів та наслідки такого розгляду у вигляді постановлення ухвали про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.
Заява про забезпечення доказів, незалежно від обраного стороною способу забезпечення, розглядається судом протягом 5 днів з дня її надходження до суду за правилами ст. 118 ЦПК України. Про розгляд заяви повідомляються сторони та інші особи, які беруть участь у справі, присутність котрих не є обов`язковою. Така процедура розгляду сприяє оперативності вирішення питання про забезпечення доказів, а отже, і досягненню мети, на яку спрямована процесуальна дія.
Аналізуючи наведені положення ЦПК України насамперед необхідно зауважити, що процесуальний механізм забезпечення доказів призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.
Тобто, забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх імовірній втраті у майбутньому.
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до статті 85 ЦПК України письмові, речові та електронні докази, які не можна доставити до суду, оглядаються за їх місцезнаходженням. Про дату, час і місце огляду доказів за їх місцезнаходженням повідомляються учасники справи. Неявка цих осіб не є перешкодою для проведення огляду.
Про огляд доказів за їх місцезнаходженням складається протокол, що підписується всіма особами, які беруть участь в огляді. До протоколу додаються разом з описом усі складені або звірені під час огляду на місці плани, креслення, копії документів, а також зроблені під час огляду фотознімки, електронні копії доказів, відеозаписи тощо.
Якщо огляд здійснюється за відсутності хоча б однієї зі сторін, а також в інших випадках, коли суд визнає це за необхідне, суд забезпечує відеофіксацію огляду технічними засобами.
Особи, які беруть участь в огляді доказів за їх місцезнаходженням, мають право звертати увагу суду на ту чи іншу обставину, яка, на їхній погляд, має значення для повноцінного проведення огляду, встановлення обставин, які мають значення для розгляду справи, робити свої зауваження щодо протоколу огляду (ч. ч. 5, 6 ст. 85 ЦПК України).
Із системного аналізу зазначеної норми права вбачається, що огляд доказів на місці проводиться саме судом із повідомленням осіб, які беруть участь у справі, а в разі необхідності з викликом експертів, спеціалістів, перекладачів і свідків.
Суд першої інстанції не врахував зазначені норми закону та визначив провести огляду квартири АДРЕСА_2 для здійснення перевірки зовнішнього вигляду та стану приміщень квартири із застосуванням фото, відеофіксації та складанням детального протоколу за участю сторін або їх представників.
Крім того, частиною шостою статті 118 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення заяви суд в ухвалі зазначає доказ, а також дії, що необхідно вчинити для його забезпечення.
Зазначаючи про проведення огляду квартири для здійснення перевірки зовнішнього вигляду та стану приміщень квартири із застосуванням фото, відеофіксації та складанням детального протоколу суд першої інстанції не вказав доказ для якого необхідно вчинити ці дії.
Слід зауважити, що предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів, а предметом спору є об`єкт спірних правовідносини, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.
Подібна права позиція щодо визначення предмету спору викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12.06.2019 року у справі № 916/542/18, від 01.08.2019 року у справі № 916/1743/18.
Об`єкт нерухомості (квартира) є предметом спору в даній справі, а не речовим доказом, як помилково вважає позивач за зустрічним позовом.
Щодо забезпечення доказів шляхом зобов`язання ОСОБА_4 , як власника квартири, та ОСОБА_1 , як особу яка фактично проживає у квартирі, надати доступ до квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та зазначення судом, що ухвала про забезпечення доказів є виконавчим документом і направляється на виконання до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса), то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про забезпечення доказів таким шляхом, оскільки зобов`язання надати дозвіл до квартири не є способом забезпечення доказів, а цивільним процесуальним законодавством передбачено інший механізм вирішення питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи.
Судом першої інстанції також не враховано положення ч. 11 ст. 118 ЦПК України, які передбачають, що ухвала про забезпечення доказів (крім забезпечення доказів шляхом допиту свідків, призначення експертизи, огляду доказів) є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.
Отже ухвала суду про забезпечення доказів шляхом огляду доказів не є виконавчим документом виходячи із положень ч. 11 ст. 118 ЦПК України.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що оскаржувана ухвала про забезпечення доказів постановлена з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення доказів відмовити
Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 , задовольнити.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03 липня 2023 року скасувати та постановити нове судове рішення.
У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення доказів відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 13 жовтня 2023 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

В.В. Кострицький