Справа № 344/2581/16-ц
Провадження № 22-ц/4808/1201/23
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Томин
У Х В А Л А

18 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Бойчука І.В., Пнівчук О.В.

за участю секретаря Петріва Д.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 про затвердження мирової угоди від 05 жовтня 2023 року у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 17 травня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Антоняка Т.М., повний текст рішення складено 29 травня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики від 05 лютого 2013 року. З урахуванням збільшених позовних вимог позивач просив стягнути з відповідачки 143527,77 грн. з яких: 20000,00 грн. - заборгованості по сплаті тіла позики; 18339,37 грн. - інфляційні збитки із заборгованості по сплаті тіла кредиту; 17331,18 грн. - інфляційні збитки із заборгованості по сплаті відсотків; 76800,00 грн. - заборгованість по сплаті відсотків; 1057,22 грн. - заборгованість з розрахунку 33% річних за прострочення виконання зобов`язання; 5000,00 грн. - неустойка по сплаті тіла кредиту; 5000,00 неустойка із заборгованості по сплаті відсотків.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 17 травня 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 143527,77 грн. заборгованості за договором позики від 05 лютого 2013 року та 1435,29 грн. судового збору.

Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

Ухвалами Івано-Франківського апеляційного суду від 04 вересня 2023 року та від 21 вересня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі за вказаною апеляційною скаргою та призначено до розгляду в Івано-Франківському апеляційному суді на 18 жовтня 2023 року в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

13.10.2023 року на поштову адресу Івано-Франківського апеляційного суду надійшла спільна заява сторін про затвердження мирової угоди разом з текстом мирової угоди від 05.10.2023 року, яка підписана сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

У поданій заяві сторони у справі просили суд апеляційної інстанції прийняти до розгляду та затвердити укладену між ними мирову угоду в порядку ч. 4 ст. 207 ЦПК України, визнати нечинним оскаржуване рішення Івано-Франківського міського суду від 17 травня 2023 року у даній справі і закрити апеляційне провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 373 ЦПК України. Зазначили, що наслідки закриття провадження у справі їм відомі та зрозумілі.

За умовами даної мирової угоди, зокрема:

1. між сторонами 05.02.2013 року було укладено договір позики 20000,00 грн. зі сплатою процентів. По вказаному договору утворилась прострочена заборгованість, розмір якої на даний час оспорюється відповідачкою у справі №344/2581/16-ц;

2. рішенням Івано-Франківського міського суду від 17 травня 2023 року у справі №344/2581/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики було вирішено стягнути з відповідачки на користь позивача 143527,77 грн. заборгованості за вказаним договором позики, а також 1435 грн. та 29 грн. судового збору. Зазначене рішення було звернуто до примусового виконання (ВП №72308955, приватний виконавець Безрукий Олег Васильович);

3. у провадженні Івано-Франківського апеляційного суду перебуває цивільна справа №344/2581/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 17 травня 2023 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики;

4. з метою мирного врегулювання існуючого спору сторони шляхом взаємних поступок домовилися, що у разі сплати відповідачкою позивачу 30000,00 грн. у термін не пізніше 5 днів з дати затвердження судом даної мирової угоди та ще 40000,00 грн. рівними частинами (по 10000,00 грн.) протягом наступних чотирьох місяців, а всього разом 70000,00 грн. договір позики від 05.02.2023 року, щодо якого існує спір, буде вважатися повністю припиненим, а уся існуюча заборгованість по ньому, яку було вирішено стягнути судом у справі №344/2581/16-ц повністю погашеною відповідачкою;

5. регулярні платежі (по 10000,00 грн.), вказані у п. 4 даної мирової угоди, підлягають сплаті відповідачкою щомісяця до 15 числа, починаючи з наступного календарного місяця після затвердження судом даної мирової угоди на р/р позивача UA1665190 або готівкою, на вибір відповідачки. Днем сплати платежу є день отримання платіжного доручення відповідачки її банком, або дата розписки позивача про отримання коштів відповідно. Прострочення платежу тягне за собою сплату відповідачкою позивачу неустойки в розмірі 100000,00 грн. за кожен день прострочення, а також відновлення суми боргу, яку було вирішено стягнути рішенням Івано-Франківського міського суду від 17 травня 2023 року (143527,77 грн. заборгованості за вказаним договором позики, а також 1435 грн. та 29 грн. судового збору), а сплачені відповідачкою по даній мировій угоді платежі пере зараховуються позивачем в погашення цього боргу. Відповідачка має право виконати свої зобов`язання за цією мировою угодою достроково;

6. дана мирова угода за спільною заявою сторін направляється сторонам до суду для її затвердження;

7. сторони визнають, що після виконання умов затвердженої судом даної мирової угоди вони не матимуть одна до одної жодних майнових претензій;

8. документами, що підтверджують належне виконання відповідачкою даної мирової угоди, є відповідні платіжні документи банку або розписки позивача. Належне виконання відповідачкою умов затвердженої судом даної мирової угоди є підставою для закінчення виконавчого провадження №72308955 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»;

9. у випадку порушення відповідачкою умов даної мирової угоди щодо оплати, позивач має право стягнути із відповідачки зазначену у п. 4 заборгованість та пеню, яка вказана у п. 4 даної мирової угоди;

10. дана мирова угода складена у трьох оригінальних примірниках, набирає чинності з моменту її затвердження судом і діє до повного виконання зобов`язання, передбаченого цією мировою угодою.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 16 жовтня 2023 року справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 17 травня 2023 року призначено до розгляду в апеляційному суді за правилами загального позовного провадження із викликом сторін на 18 жовтня 2023 року на 13:45 год.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Якубовський О.О. подану заяву про затвердження мирової угоди підтримав, просив її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Перевіривши доводи заяви про затвердження мирової угоди та дослідивши проект мирової угоди, заслухавши представника відповідача, колегія суддів дійшла такого висновку.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, що відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України передбачає, у тому числі, можливість для учасника справи розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 373 ЦПК України визначено, що в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Мета, зміст, порядок укладення сторонами мирової угоди та її затвердження судом визначені у статті 207 ЦПК України.

Відповідно до положень частин першої-четвертої статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Частиною п`ятою статті 207 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

В ухвалі Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі №301/395/19 (провадження №61-5476св20) зазначено, що, виходячи зі змісту статті 207 ЦПК України, обов`язковою умовою затвердження судом мирової угоди є її відповідність вимогам закону і відсутність порушення прав чи законних інтересів третіх осіб. Йдеться про дотримання як вимог, передбачених процесуальних законодавством, так і вимог, які випливають з цивільного законодавства.

Як вбачається зі змісту мирової угоди, поданої сторонами до суду, встановлено, що ця угода укладається сторонами справи з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок, які стосуються прав і обов`язків сторін, однак деякі її умови суперечать вимогам закону.

Зокрема, сторони домовились, що у разі сплати відповідачкою позивачу 30000,00 грн. у термін не пізніше 5 днів з дати затвердження судом даної мирової угоди та ще 40000,00 грн. рівними частинами (по 10000,00 грн.) протягом наступних чотирьох місяців, а всього разом 70000,00 грн. договір позики від 05.02.2023 року (замість 05.02.2013 року, стягнення боргу за яким є предметом позову в цій справі), щодо якого існує спір, буде вважатися повністю припиненим, а уся існуюча заборгованість по ньому, яку було вирішено стягнути судом у справі №344/2581/16-ц повністю погашеною відповідачкою.

В п.п. 5, 8 даної мирової угоди сторонами зазначено, що прострочення платежу тягне за собою сплату відповідачкою позивачу неустойки в розмірі 100000,00 грн. за кожен день прострочення, а також відновлення суми боргу, яку було вирішено стягнути рішенням Івано-Франківського міського суду від 17 травня 2023 року (143527,77 грн. заборгованості за вказаним договором позики, а також 1435 грн. та 29 грн. судового збору), а сплачені відповідачкою по даній мировій угоді платежі пере зараховуються позивачем в погашення цього боргу. Належне виконання відповідачкою умов затвердженої судом даної мирової угоди є підставою для закінчення виконавчого провадження №72308955 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, згідно вимог ч. 2 ст. 373 ЦПК України якщо суд постановляє ухвалу про затвердження мирової угоди сторін, він одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень (ч.ч. 2, 3 ст. 208 ЦПК України).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ.

Таким чином вищевказані умови поданої на затвердження сторонами мирової угоди суперечать закону в частині виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 17 травня 2023 року, оскільки у випадку затвердження мирової угоди між сторонами таке визнається судом нечинним.

Суд не вправі корегувати умови мирової угоди або вносити пропозиції щодо неї.

Відповідно до частини п`ятої статті 207 ЦПК України якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що 12.07.2023 року позивачу було видано виконавчий лист на виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 17 травня 2023 року у цій справі (т. 1, а.с. 214, обкладинка), та звернуто такий до примусового виконання (ВП №72308955, приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Безрукий О.В.), про що сторони повідомили при поданні на затвердження суду мирової угоди (т. 2, а.с. 34).

Згідно з частиною другою статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони у процесі виконання рішення відповідно до процесуального законодавства мають право укласти мирову угоду, що затверджується (визнається) судом, який видав виконавчий документ.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення.

Порядок укладення та затвердження мирової угоди під час виконавчого провадження врегульований в статті 434 ЦПК України. Так, в частині першій вказаної норми закріплено, що мирова угода, укладена між сторонами, або заява про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №753/16296/14-ц (провадження №61-8665св20) сформульовано висновок про те, що на рівні частини першої статті 434 ЦПК України встановлений імперативний припис щодо часу, коли може бути укладена мирова угода після ухвалення судового рішення, тобто закінчення судового процесу, та кола суб`єктів, які уповноважені звернутися до суду з клопотанням про затвердження мирової угоди, який розширеному тлумаченню не підлягає.

Так, на відміну від раніше чинної частини першої статті 372 ЦПК України 2004 року, викладеної в новій редакції відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, яка дозволяла укладення мирової угоди як до відкриття виконавчого провадження, так і під час виконавчого провадження, частиною першою статті 434 ЦПК України встановлено, що зазначене право може бути реалізовано лише в процесі примусового виконання судового рішення, тобто за наявності відкритого виконавчого провадження.

Суб`єктами, які уповноважені звертатися до суду з клопотанням про затвердження мирової угоди, є державний або приватний виконавець, на виконанні в яких знаходиться відповідне виконавче провадження.

Отже, оскільки в цій справі відкрито виконавче провадження, сторони відповідно до статті 434 ЦПК України та статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» вправі звернутися до приватного виконавця з мировою угодою для вирішення питання про виконання оскаржуваного судового рішення.

Такі ж висновки викладено також в ухвалі Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі №301/395/19 (провадження №61-5476св20).

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що у затвердженні мирової угоди необхідно відмовити і продовжити судовий розгляд справи.

Керуючись ст.ст. 207, 268, 373 ЦПК України, ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про затвердження укладеної між ними мирової угоди від 05 жовтня 2023 року відмовити.

Продовжити судовий розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 17 травня 2023 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: І.В. Бойчук

О.В. Пнівчук

Повний текст ухвали складено 20 жовтня 2023 року.