ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1651/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №690/199/23 Категорія: 310000000 Здоровило В. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Гончар Н.І., Фетісової Т.Л., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Демидко Ірини Валеріївни на рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 12 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування поданої позовної заяви зазначала, що позивач та відповідач з 15.09.2018 по 08.02.2023 перебували в зареєстрованому шлюбі.

За період шлюбу сторони набули майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема автомобіль Ford Mondeo, 2002 року випуску, колір сірий, тип легковий, об`єм двигуна 1998, кузов універсал, VIN- НОМЕР_1 , який було придбано за спільні кошти подружжя, за 4 700,00 доларів США та зареєстровано на відповідача.

Враховуючи офіційний курс НБУ (26,636 грн. за долар) станом на день купівлі спірний транспортний засіб ціна автомобіля складала 125 189, 2 грн.

Позивач завжди працювала офіційно, отримувала заробітну плату, як на момент укладення шлюбу так і після. Шлюбний договір між ними не укладався, жодних домовленостей про розмір часток при поділі майна між ними досягнуто не було.

При цьому позивачеві стало відомо, що 04.10.2022 відповідач, без її згоди, здійснив відчуження майна на підставі договору купівлі-продажу, витративши отримані кошти на власний розсуд а не на потреби сім`ї.

Враховуючи, що спірне майно продано, знаходиться у власності іншої особи, встановити його місцезнаходження та дійсну вартість не є можливим, тому, вона визначає вартість автомобіля, беручи до уваги середню вартість аналогічних за характеристиками транспортних засобів, які станом на день подачі позову продаються в Україні 4 000,00 доларів США.

Враховуючи курс НБУ (36, 56 грн. за 1 долар), ринкова вартість спірного майна на час звернення до суду складає 146 240,00 грн., отже вартість частки становить 73 120,00 грн.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суд стягнути із відповідача на свою користь в порядку поділу спільного майна подружжя грошову компенсацію частки вартості майна (автомобіля Ford Mondeo, 2002 року випуску, колір сірий, кузов універсал, VIN- НОМЕР_1 ), що складає 73 120,00 грн.

Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 12 липня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Здійснено поділ спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частинах.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію за частину автомобіля Ford Mondeo, 2002 року випуску, колір сірий, тип легковий, об`єм двигуна 1998, кузов універсал, VIN- НОМЕР_1 , в розмірі 24 500,00 (двадцять чотири тисячі п`ятсот) грн. та судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 359 грн. 65 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що автомобіль «Ford Mondeo» був об`єктом права спільної сумісної власності сторін.

Відповідач визнав обставину відчуження автомобіля «Ford Mondeo» на свій розсуд без відома позивача, тому його вартість враховується при поділі.

Визначаючи вартість спірного автомобіля «Ford Mondeo», суд першої інстанції надав перевагу договору купівлі-продажу як належного доказу, перед оголошеннями із сайту auto.ria.com, адже в договорі купівлі-продажу зазначено саме той автомобіль, вартість якого підлягає визначенню, його вартість, а не подібний, характеристики якого достеменно із змісту оголошень встановити неможливо. Тому суд визначив вартість автомобіля «Ford Mondeo» 49 000,00 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Демидко І.В. оскаржила його в апеляційному порядку та зазначила, що судове рішення є незаконним, необґрунтованим, ухваленим з недотриманням норм матеріального права, а тому просила його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про те, що вартість спірного автомобіля складає 49 000,00 грн. є хибним. Ринкова вартість спірного автомобіля у розмірі 4000,00 дол. США була визначена та зазначена безпосередньо самим відповідачем у оголошенні з продажу автомобіля, яке він розмістив, що підтверджується випискою з сайту продажу б/у автомобілів «Авторіа», із фото спірного автомобіля, де зазначений державний номер НОМЕР_2 , перевірений vin НОМЕР_3 .

Відповідно до оголошень з продажу транспортних засобів, що є в матеріалах справи середня вартість аналогічного майна сторін на найближчу дату до подачі позову до суду складала 4000,00 доларів США. Офіційний курс НБУ щодо долару США на день подання позову становив 36,56 грн. за 1 долар. Враховуючи даний курс долара до гривні, ринкова вартість спірного майна на час звернення до суду першої інстанції складала 146 240,00 грн.

Незважаючи на викладене відповідач продав автомобіль за 49 000,00 грн., що є у три рази дешевше його ринкової вартості.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Красіловський В.С. вказує, що ОСОБА_2 придбав спірний автомобіль в 2020 році за ціною 49 000,00 грн., та за вказану ж ціну ним було даний автомобіль продано у 2022 році, що підтверджується доказами наявними у справі, а тому доводи викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 15.03.2018 сторони зареєстрували шлюб у Переяслав-Хмельницькому міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №44, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.12).

Згідно з рішенням Кузнецовского міського суду Рівненської області від 10.01.2023 (а.с.23-24) шлюб між подружжям було розірвано.

Згідно з інформацією РСЦ ГСЦ МВС в Київській області від 03.03.2023 (а.с.15-16) за ОСОБА_2 як власником 11.06.2020 було зареєстровано автомобіль «Ford Mondeo», який 04.10.2022 перереєстровано на ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу 8045/2022/3437087 в ТСЦ МВС №8045.

Статтею 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення міститься у статті 368 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначається за правилами статті 70 СК України.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільної сумісної власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року в справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Тлумачення норм сімейного законодавства свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю мін ними (частина перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Відповідно до статті 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_2 не заперечував того, що отримані від продажу автомобіля кошти він витратив не на потреби сіи`ї.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) зазначено, що «як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Таким чином, у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно».

Визначаючи вартість автомобіля суд першої інстанції керувався тим, що відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу від 04.10.2022 №8045/2022/3437087 відповідач продав автомобіль «Ford Mondeo» за ціною 49 000,00 грн.

Крім того, судом першої інстанції взято до уваги, що згідно договору купівлі-продажу від 08.05.2020 №7296/20/015688Б, договору комісії від 08.05.2020 №7296/20/015688Б, акту технічного стану транспортного засобу або його складових частин, акту огляду реалізованого транспортного засобу відповідач придбав спірний автомобіль за 49 000,00 грн., а тому твердження позивача, що автомобіль було придбано подружжям за 4 700,00 дол. США, що станом на 08.05.2020 становило 125189,20 грн., суд відхилив як необґрунтовані.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції в частині того, що дійсна вартість транспортного засобу підлягає визначенню на момент його відчуження відповідно до договору-купівлі є вірними.

Позивач наголошує на тому, що при визначенні вартості майна, яке підлягає поділу між подружжям слід виходити з його ринкової вартості. При цьому вказує, що відповідач при розміщені оголошення про продаж спірного майна на сайті «Авторіа» визначив його вартість у розмірі 4000,00 доларів США, що підтверджується сканкопією розміщеного оголошення.

Колегія суддів, перевіривши доводи сторін та надані докази на їх підтвердження, доходить висновку, що судом першої інстанції правомірно взято до уваги докази надані відповідачем, оскільки даний автомобіль було ним продано за ціною, яка була сплачена при його купівлі, що підтверджується належними доказами у справі.

Та обставина, що відповідач розміщував оголошення про продаж автомобіля за ціною 4000 дол. США не свідчить, що дана ціна є дійсною вартістю спірного автомобіля, враховуючи саме його технічні характеристики.

Отже, за результатами розгляду справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд не вбачає достатніх підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Демидко Ірини Валеріївни залишити без задоволення.

Рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 12 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: