Дата документу 10.10.2023 Справа № 336/4914/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 336/4914/23 Головуючий у 1 інстанції: Боєв Є.С.
№ 22-ц/807/1794/23 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Смокотіна В.С.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 30 червня 2023 року за клопотанням позивача ОСОБА_1 про забезпечення доказів по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Головне управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області, третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу м. Дніпро Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та повернення фактично стягнутих грошових коштів за виконавчим написом,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 30 червня 2023 року заява ОСОБА_1 про забезпечення доказів повернута заявнику.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що до суду надійшов позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Головне управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області, третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу м. Дніпро Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та повернення фактично стягнутих грошових коштів за виконавчим написом.

У позовній заяві викладено клопотання про витребування ряду доказів від перших двох відповідачів, третьої особи та від ПАТ Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», де працевлаштований позивач.

Суд першої інстанції, вирішуючи клопотання врахував наступні положення закону та фактичні обставини справи.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В ч. 2 ст. 116 ЦПК України визначено, що способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомі відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти; 4) докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; 5) обґрунтування необхідності забезпечення доказів; 6) спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності особу, у якої знаходяться докази; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Тож суд першої інстанції зробив висновок про те, що питання щодо забезпечення доказів вирішується судом у тому випадку, якщо надання таких доказів є необхідним, а також якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Забезпечення доказів спрямоване на недопущення їх знищення чи втрати. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 117 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Суд при вирішенні питання про забезпечення доказів має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення доказів; забезпечення збалансованості прав та інтересів сторін; наявності взаємозв`язку між забезпеченням доказів, витребуванням певної інформації, і предмету позовних вимог, а також запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб учасників даного судового процесу, а також те, що є наявні підстави вважати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Ці обставини суд вважає істотними і необхідними для забезпечення доказів.

Як зазначено у оскаржуваній ухвалі, в заяві про забезпечення доказів не наведено жодного об`єктивного факту на підтвердження того, що зазначені у заяві документи (інформація) можуть бути втрачені або їх збирання чи подання стане згодом неможливим чи утрудненим. Більше того, заява не містить навіть припущень щодо ймовірності виникнення таких обставин у майбутньому.

Відтак суд зробив висновок про те, що заява не відповідає вимогам п. 5 ч.1 ст.117 ЦПК України, а тому на підставі ч.4 ст.117 ЦПК України підлягає поверненню заявникові.

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції судова колегія також враховує, що на стадії подання позовної заяви відсутні будь які підстави вважати, що відповідачем заперечуватимуться обставини, які зазначені у позові, або будуть оспорюватимуться факти, на підтвердження яких позивач просив витребувати численні документи.

Зазначене не позбавляє позивача, у разі виникнення необхідності, протягом розгляду справи звертатися з відповідним мотивованим клопотанням про витребування доказів, якщо їх надання буде ускладнене та разом з тим становитиме необхідність для доведення доводів позивача.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 30 червня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 жовтня 2023 року.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков