Справа № 509/2772/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року смт.Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Панасенка Є.М.,

за участю секретаря судового засідання: Степанової Н.С.

розглянувши в порядку окремого провадження в приміщенні суду цивільну справу №509/2772/23 за заявою ОСОБА_1 заінтересована особа Одеська міська рада про встановлення факту що має юридичне значення

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити факт належності правовстановлюючого документу спадкодавцю.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона звернулася після смерті спадкодавця до приватного нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, але отримала письмову відмову оскільки у договорі дарування покійного його по батькові було зазначено як « ОСОБА_2 » а в свідоцтві про смерть зазначено « ОСОБА_3 », що унеможливлює видачі свідоцтва про спадщину, у зв`язку із чим заявниця звернулася до суду з вказаною заявою адже, на даний час заявниця позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

26.05.2023 року ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку окремого провадження.

27.06.2023 року представник заявника надав до суду уточнену заяву про встановлення факту, що має юридичне значення разом із доказами направлення її зацікавленій особі.

Заявник в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, відповідно до якої просив розглядати справу за його відсутності, просив задовольнити вимоги по заяві.

Представник заінтересованої особи Одеська міська рада в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Дослідивши матеріали справи, подані заяви учасників справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд доходить висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За життя склав заповіт від дев`ятого серпня дві тисячі дев`ятнадцятого року посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Рогатіним В.О.

Після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_1 03 серпня 2022 року подала заяву про прийняття спадщини, яка зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 13 і була заведена спадкова справа № 5/2022 про було видано витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 69647773 від 03.08.2022 року.

16.05.2023 року заявниця отримала лист від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Рогатіним В.О. за номером 28/02-14 в якому останій повідомив наступне: «Мною, Рогатіним В.О., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, за Вашою заявою про прийняття спадщини, поданою 03 серпня 2022 року та зареєстрованою в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за N° 13, була заведена спадкова справа N 5/2022 після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був зареєстрований та проживав по день смерті за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі документів, що були подані Вами, видати свідоцтво про право на спалшину не є можливим у зв?язку з наступним. До складу спадщини входить (одна четверта) частка у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , яка належала померлому на підставі договору дарування, посвідченого Колесніченко І.Б., державним нотаріусом П?ятої Одеської державної нотаріальної контори 30 травня 1968 за р № 1-3615. Проте, у вищевказаному договорі та в свідоцтві про смерть спадкодавця наявна розбіжність в написанні по-батькові, а саме: в договорі дарування зазначено « ОСОБА_2 »; - в свідоцтві про смерть зазначено « ОСОБА_3 ». У зв`язку з вищезазначеним, Вам рекомендовано звернутися до суду з меток встановлення факту приналежності правовстановлюючих документів спадкодавцю.»

Таким чином, має місце невідповідність прізвищ по батькові спадкодавця у свідоцтві про смерть, актових записах громадянського стану, і договору дарування, посвідченого Колесніченко І.Б., державним нотаріусом П?ятої Одеської державної нотаріальної контори 30 травня 1968 за р № 1-3615 через різницю в одній літері по батькові ОСОБА_4 , оскільки всі згадані документи заповнювались різними посадовими особами у різні роки на різній мові, через що по-різному використовувалась транслітерація літери х, ф рос. та укр. у зв`язку із чим виникла необхідність встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Як вбачається із самого договору дарування, посвідченого Колесніченко І.Б., державним нотаріусом П?ятої Одеської державної нотаріальної контори 30 травня 1968 за р № 1-3615, дійсно неправильно зазначено ім`я по батькові спадкодавця, замість « ОСОБА_3 », зазначено « ОСОБА_2 », хоча в розділі договору дарування - підпис, спадкодавець власноруч зазначив по - батькові « ОСОБА_3 ».

З наведених обставин та зазначених документів слідує, договір дарування, посвідчений Колесніченко І.Б., державним нотаріусом П?ятої Одеської державної нотаріальної контори 30 травня 1968 за р № 1-3615 належить ОСОБА_4 , а саме: що договір дарування укладений в місті Одесі, 1968-му році між ОСОБА_5 , що проживала в АДРЕСА_2 та ОСОБА_4 , що проживав там же, відповідно до якого ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_4 прийняв у дар Одну четверту частину будинку з господарськими будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_2 та складається в цілому з одного кам`яного одноповерхового житлового будинку з господарськими будівлями, посвідченого нотаріусом Колесніченко І.Б. П`ятої Одеської державної нотаріальної контори за реєстром № 1-3615, № 358996 від 28 травня 1968 року, зареєстрований в МБТІ в реєстраційній книзі № 215, на сторінці 40 книга 119, 17 вересня 1968 року, є договором дарування, укладеним між дарувальником ОСОБА_5 , що проживала в АДРЕСА_2 та ОСОБА_4 , що проживав там же, відповідно до якого ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_4 прийняв у дар одну четверту частину будинку з господарськими будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_2 та складається в цілому з одного кам`яного одноповерхового житлового будинку з господарчими будівлями, посвідченого нотаріусом Колесніченко І.Б. П`ятої Одеської державної нотаріальної контори за реєстром № 1-3615, № 358996 від 28 травня 968 року, зареєстрований в МБТІ в реєстраційній книзі № 215, на сторінці 40 книга 119, 17 вересня 1968 року.

Відповідно до п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 3ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Вирішуючи питання про встановлюючи даного факту суд виходить з того, що відповідно до ч. 1ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно вимог п. 1 ч. 1, ч. 2ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

У ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені судом.

Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Так, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів то відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня1995року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватись за засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Проаналізувавши зміст вищенаведених статей можна відокремити такі умови, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення: факт, який потребує встановлення, має породжувати юридичні наслідки, тобто від нього повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; встановлення відповідного факту не пов`язане з наявністю спору про право; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення такого факту; встановлення факту потрібно заявникові для конкретної мети.

Дослідивши надані заявником докази, та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

З поданої заяви та доданих до неї документів також вбачається, що звернення ОСОБА_1 до суду викликане потребою встановлення юридичного факту, що в подальшому тягне юридичні наслідки, тобто судом встановлено, що факт, який просить встановити заявник, породжує юридичні наслідки для нього, а відтак підлягає встановленню у порядку визначеному ст.315, 318 ЦПК України.

Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.81,293,294,315,316,318,319 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву - задовольнити.

Встановити факт того що договір дарування, укладений в місті Одесі, 1968-му році між ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 , відповідно до якого ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_4 прийняв у дар одну четверту частину будинку з господарськими будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_2 та складається в цілому з одного кам`яного одноповерхового житлового будинку з господарськими будівлями, посвідченого нотаріусом Колесніченко І.Б. П`ятої Одеської державної нотаріальної контори за реєстром № 1-3615, № 358996 від 28 травня 1968 року, зареєстрований в МБТІ в реєстраційній книзі № 215, на сторінці 40 книга 119, 17 вересня 1968 року, є договором дарування, укладеним між дарувальником ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 , відповідно до якого ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_4 прийняв у дар одну четверту частину будинку з господарськими будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_2 та складається в цілому з одного кам`яного одноповерхового житлового будинку з господарчими будівлями, посвідченого нотаріусом Колесніченко І.Б. П`ятої Одеської державної нотаріальної контори за реєстром № 1-3615, № 358996 від 28 травня 968 року, зареєстрований в МБТІ в реєстраційній книзі № 215, на сторінці 40 книга 119, 17 вересня 1968 року, що належить спадкодавцю.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Є. М. Панасенко