РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 рокусмт ПетровеСправа № 941/638/21
Провадження № 2/941/7/23

Петрівський районний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді - Колесник С. І.

при секретарі - Проценко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петрове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Виконавчого комітету Петрівської селищної ради Кіровоградської області, як органу опіки та піклування, про припинення стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи це тим, що з 2006 року по 2010 рік з відповідачкою по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 07 жовтня 2010 року. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу залишився проживати з відповідачкою, на підставі чого з нього було стягнуто аліменти на користь відповідачки на утримання сина в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), які він сплачує і по теперішній час. Однак, вже понад рік син проживає разом з ним, так як відповідачка знаходиться за кордоном, життям сина не цікавиться, не займається його вихованням, а тому позивач просить суд припинити стягнення аліментів на користь відповідачки, які стягуються на підставі рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2012 року, та стягнути з неї на його користь сплачений судовий збір.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, а потім прохали суд слухати справу без їх участі.

Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечила в повному обсязі у зв`язку з його необґрунтованістю, а потім прохала суд слухати справу без її участі.

Представник відповідачки в судовому засіданні вказала на відсутність підстав для задоволення позову, оскільки син сторін ОСОБА_4 перебуває на утриманні відповідачки та проживає разом із нею за місцем її реєстрації, а не з позивачем, як вказано в позові, про що подала відзив на позовну заяву, а потім прохала суд слухати справу без її участі.

Представник третьої особи Петрівської селищної ради, як органу опіки та піклування, в судовому засіданні просила здійснити розгляд справи на розсуд суду, а потім прохала суд слухати справу без її участі.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що з 2006 року по 2010 рік сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 07 жовтня 2010 року (а.с.11).

Від спільного проживання у шлюбі мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу залишилася проживати разом з відповідачкою (а.с.10).

Відповідно до рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2012 року з ОСОБА_1 , стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку(доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову 04.12.2012 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.12), які він сплачує і по теперішній час.

Однак, на протязі останнього часу син позивача та відповідачки неповнолітній ОСОБА_3 проживає з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Петрівської селищної ради Петрівського району Кіровоградської області № 6221 від 10 грудня 2020 року (а.с.13).

Вищевказаний будинок АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить батькові позивача ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 20.09.2000 року та технічним паспортом на будинок від 18.07.2000 року (а.с.17-19).

Згідно акту обстеження умов проживання, складеного 09.04.2021 року службою у справах дітей Петрівської селищної ради вбачається, що неповнолітній ОСОБА_3 проживає разом з батьком ОСОБА_1 , йому створено належні умови для проживання та гармонійного розвитку, він забезпечений всім необхідним приладдям для навчання, має власну кімнату; родина забезпечена продуктами харчування, тримають господарство (а.с.16).

Крім того, ОСОБА_1 має у власності власну квартиру, що знаходиться по АДРЕСА_2 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 16 травня 2012 року (а.с.20-21), в якій останній здійснює ремонт та має намір проживати там разом з сином, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 10.12.2020 року (а.с.15).

Як вбачається із довідки № 987 від 08.12.2020 року, ОСОБА_1 з 20.12.2012 року працює машиністом екскаватора у ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» та отримує офіційний дохід (а.с.14). Крім того, 25.02.2022 року ОСОБА_1 мобілізовано на військову службу у складі ЗСУ, що підтверджується копією повістки, яка долучена до матеріалів справи (а.с.118).

Згідно наданого Центром обробки спеціальної інформації Держприкордонслужби України витягу з наявною у цій Базі даних інформацією щодо перетинання державного кордону України громадянкою України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з 01.01.2019 року по 20.09.2021 року встановлено, що остання перетинала державний кордон: 17.01.2019 року виїзд, 27.06.2019 року в`їзд, 25.07.2019 року виїзд, 26.10.2019 року в`їзд, 10.11.2019 року виїзд, 07.02.2020 року в`їзд, 28.02.2020 року виїзд (а.с.65).

Крім того, згідно наданого Центром обробки спеціальної інформації Держприкордонслужби України витягу з наявною у цій Базі даних інформацією щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України: громадянкою України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з 20.09.2021 року по 23.06.2023 року встановлено, що остання перетинала державний кордон: 06.01.2022 року в`їзд, 30.01.2022 року виїзд, 19.03.2022 року в`їзд, 19.03.2022 року виїзд, 20.03.2023 року в`їзд, 06.04.2023 року виїзд;

громадянином України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що останній перетинав державний кордон в період з 01.01.2019 року по 20.09.2021 року: 18.03.2022 року виїзд, 19.03.2022 року в`їзд, 19.03.2022 року виїзд, 12.09.2022 року - в`їзд (а.с.159).

Таким чином встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3 , в період часу з 18.03.2022 року по 12.09.2022 року перебував за межами України, а саме, 19 березня 2022 року перетнув державний кордон України з Угорщиною, що підтверджується також копією Форми посвідки на тимчасове проживання від 19.03.2022 року, що видане Захонським відділом управління прикордонної поліції, а потім переїхав в Італію, де факт його перебування підтверджується копією Медичної декларації від 04.04.2022 року (а.с.113-114), а потім повернувся до України і з 12.09.2022 року перебуває на території України, коли в той же час його мама ОСОБА_2 перебуває за межами України.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №161/2022, ОСОБА_2 з 21.01.2022 року зареєстрована в квартирі АДРЕСА_3 , яка належить їй на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі - продажу від 01 вересня 2012 року (а.с.93-95).

Неповнолітній ОСОБА_3 20.09.2021 року отримавши паспорт громадянина України, 18.10.2021 року здійснив реєстрацію свого місця проживання разом із батьком за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копію його паспорта та довідкою №620/2021, які долучені до матеріалів справи (а.с.70-71), але потім змінив місце реєстрації і з 21.01.2022 року зареєстрований в квартирі АДРЕСА_3 , що підтверджується паспортом ОСОБА_3 , який виданий 14.01.2022 року, довідкою про реєстрацію місця проживання особи №162/2022, Витягом з реєстру територіальної громади №2023/004217484 від 05.06.2023 року, який сформовано на підставі заяви ОСОБА_3 (а.с.90,92,133).

Однак, згідно акту обстеження умов проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , складеного 18.05.2023 року головним спеціалістом ССД Петрівської селищної ради Козаковою О.О. та фахівцем із соціальної роботи Петрівської селищної ради ОСОБА_8 , неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого з позивача стягуються аліменти, з жовтня 2022 року фактично постійно проживає у сім`ї позивача за адресою: АДРЕСА_1 , де йому створені всі належні умови для життя та розвитку, та перебуває на повному утриманні батька (а.с.141).

У вище зазначений період змінився сімейний стан позивача ОСОБА_1 в результаті реєстрації шлюбу із ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії - НОМЕР_1 , виданого Петрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного джрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 19 липня 2022 року (а.с.142).

Крім того, свідки зі сторони позивача в судовому засіданні пояснили:

Свідок ОСОБА_10 що проживає по сусідству з позивачем і бачить, що його син ОСОБА_4 постійно проживає разом з ним та бабусею і дідусем зі сторони батька в будинку АДРЕСА_1 , що належить на праві власності батькові ОСОБА_1 ; утримує ОСОБА_4 також батько, оскільки мати дитини знаходиться за кордоном. ОСОБА_11 проходить службу в ЗСУ, але у вільний від служби час знаходиться вдома.

Свідок ОСОБА_12 що являється матір`ю ОСОБА_1 і добре знає, що утримує ОСОБА_4 батько, оскільки після повернення від матері з-за кордону онук постійно проживає у них в будинку АДРЕСА_1 , а інколи ходить в гості до бабусі зі сторони матері; за період спільного проживання з онуком кошти ОСОБА_2 йому не перераховувала, лише привітала його з днем народження, в зв`язку з чим надіслала йому якусь суму коштів, і навіть коли ОСОБА_13 приїзджала в Україну, то дитині нічого не привозила. У ОСОБА_4 є банківська картка, яку відкрив йому батько, але кошти на неї мати не перераховує, а лише батько.

Свідок ОСОБА_9 що являється дружиною ОСОБА_1 , в зв`язку з чим, може стверджувати, що після повернення ОСОБА_4 від матері з-за кордону, а саме, 12 вересня 2022 року, ОСОБА_4 постійно проживає разом з ними в будинку АДРЕСА_1 , вони його повністю утримують і купляють йому все необхідне; їй відомо також, що дитина сама захотіла повернутися в Україну і проживати разом з батьком, в зв`язку з чим ОСОБА_14 оформив йому банківську картку, однак кошти на неї від матері не надходились.

Неповнолітня дитина ОСОБА_3 в судовому засіданні, за участі представника служби у справах дітей Петрівської селищної ради Кіровоградської області, пояснив, що з березня 2022 року по вересень 2022 року проживав разом з матір`ю в Італії, де навчався в школі. З 21.01.2022 року він зареєстрований в квартирі АДРЕСА_3 , яка на праві власності належить його матері та на даний час здається в оренду, однак починаючи з 12 вересня 2022 року і по сьогоднішній день він постійно проживає з батьком по АДРЕСА_1 та повністю знаходиться на його утриманні, оскільки мати після повернення його в Україну матеріальної допомоги не надає; на теперішній час вона перебуває в Італії, а він бажає проживати разом з батьком в Україні, тому вважає, що на даний час є необхідність в припиненні стягнення аліментів з батька на користь матері.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що позивач самостійно утримує сина ОСОБА_4 , а також сплачує аліменти на його утримання його матері ОСОБА_2 , яка не здійснює утримання дитини, а отже сплачені аліменти використовуються не за призначенням, що порушує права позивача.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенії ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 XІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини, частинами сьомою, восьмою статті 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. В усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечуєтеся такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У статті 18 Конвенції про права дитини зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної і однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини е предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язку щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ст.191 СК України).

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Частита перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічна вимога кореспондуєтеся з положеннями ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їx одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їx сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їx зі способом присудження (ч. 3 cт.181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів.

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їx присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їx присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їx присудження.

Враховуючи зазначені обставини, а саме те, що з 12.09.2022 року неповнолітня дитина ОСОБА_3 перестав проживати з матір`ю та перебувати на її утриманні, так як проживає разом з батьком та перебуває на його повному утриманні, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне припинити стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів, в зв`язку з чим, позов підлягає задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає до стягнення сплачений ним судовий збір у розмірі 908 гривень 00 копійок.

Вказані правовідносини регулюються ст.ст. 7,18,141,180,181,182-184,191,192,273 Сімейного кодексу України.

Керуючись ст.ст. 141,263,264,265,268 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожитокового мінімуму для дітей відповідного віку, які стягуються на підставі рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2012 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір за подання позову у розмірі 908 гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після відмови у відкритті апеляційного провадження, повернення апеляційної скарги, залишення її без розгляду, ухвалення іншого рішення, яким закінчується апеляційне провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 23 жовтня 2023 року.

Суддя Петрівського районного суду

Кіровоградської області С. І. Колесник