Справа № 345/5039/21
Провадження № 22-ц/4808/1281/23
Головуючий у 1 інстанції Юрчак Л. Б.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Баркова В.М., Луганської В.М.,

секретаря Возняк В.Д.,

з участю ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою представника ОСОБА_2 адвоката Маланюка Олега Ярославовича про забезпечення доказівза позовом ОСОБА_3 , правонаступником якої є ОСОБА_4 , до ОСОБА_2 про поділ нерухомого майна в натурі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на ухвалу Калуського міськрайонного суду від 25 вересня 2023 року під головуванням судді Юрчака Л.Б. у м. Калуш,

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року представник ОСОБА_2 адвокат Маланюк О.Я. звернувся з заявами про забезпечення доказів і залучення до справи третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

В заяві про забезпечення доказів, яка є предметом апеляційного оскарження, зазначив, що в матеріалах справи міститься висновок експертизи за яким не здійснено опису усього наявного нерухомого майна, яке побудовано ще до 1991 року, таке первісним позивачем не зареєстровано, однак підлягає реєстрації та таке майно підлягає поділу та знаходиться на земельній ділянці по АДРЕСА_1 ; зазначає, що в технічному паспорті, який наявний в матеріалах справи, відсутні 2 капітальні будівлі нерухомого майна, а саме 1 свинарник відповідача та 1 сарай, які є в натурі, побудовані до 1991 року, мають фундаментальну прив`язку до землі, однак не інвентаризовані; також наявні й інші приміщення, зокрема які визначені літерою «Є» через який проходить пропонована експертом лінія розподілу земельних ділянок позивача та відповідача за літерою «З», а також приміщення визначене літерою «Г» насправді розділено на два приміщення, що визначені літерами «Г» та «Е»; крім того, схема розташування огорожі, а як наслідок пропоновані варіанти розмежування земельних ділянок (в напрямку до приміщення гаражу визначено літерою «Д») є відмінною від варіанту визначеного в усіх варіантах поділу представленого попереднім позивачем висновку експерта №10/Е від 30.09.2022. Тому є необхідність в проведенні повторної технічної інвентаризації нерухомого майна, яке перебуває у фактичному користуванні позивача та відповідача. Просив суд зобов`язати ОСОБА_5 забезпечити доступ представника відповідача адвоката Маланюка О.Я. та інженера з технічної інвентаризації до усіх приміщень та об`єктів нерухомого майна, що перебувають у її користуванні для здійснення технічної інвентаризації (обмірів) будівель та споруд, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 25 вересня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 адвоката Маланюка О.Я. про забезпечення доказів. Цією ж ухвалою відмовлено в залученні до справи третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, однак в цій частині ухвала апелянтом не оскаржується і на неї не може бути подана окремо від рішення апеляційна скарга.

Представник ОСОБА_2 адвокат Маланюк О.Я. на ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у забезпеченні доказів подав апеляційну скаргу в якійзазначає, що вона є незаконною та необґрунтованою.

Апелянт вказує на те, що судом не враховано наявність в матеріалах справи висновку експертизи, який не охоплює всього обсягу наявного нерухомого майна та споруд які підлягають поділу, а периметр земельної ділянки визначений експертом не відповідає дійсності.

У зв`язку з наведеним, до суду першої інстанції був викликаний експерт, який дав пояснення, що ним не здійснювалося будь-якого обрахунку вартості здійснення поділу майна по усіх варіантах експертизи та він не знає чи така сума може бути більшою чи меншою вартості майна, яке ділиться. Експерт не зміг надати пояснення чому ним запропоновано варіант поділу земельної ділянки через приміщення, яке ним не вказано у варіантах експертизи та чому не запропоновано більш логічні і простіші варіанти поділу.

Також в матеріалах справи міститься висновок експертизи, за яким не здійснено опису усього наявного нерухомого майна, побудованого ще до 1991 року та не відображеного в технічному паспорті первісним позивачем при здійсненні первинної інвентаризації, однак таке підлягає реєстрації та підлягає поділу.

У зв`язку з ситуацією що склалася, представником відповідача було подано заяву про забезпечення доказів, оскільки є необхідним отримання доказу - за наслідком проведення технічної інвентаризації нерухомого майна та дійсного технічного паспорта на будівлі та споруди по АДРЕСА_1 .

Апелянт зазначає, що збирання та подання відповідних доказів для відповідача є неможливим і утрудненим відмовою позивачки забезпечити доступ інженера з технічної інвентаризації до приміщень для проведення обмірів та технічної інвентаризації нерухомого майна.

Проведення технічної інвентаризації та отримання дійсного технічного паспорта на усі об`єкти нерухомого майна необхідне для об`єктивного розгляду справи та здійснення розподілу усього спірного майна та уникнення порушення права відповідача.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні заяви про забезпечення доказів та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення доказів. Зобов`язати ОСОБА_4 забезпечити доступ представника відповідача адвоката Маланюка О.Я. та інженера з технічної інвентаризації до усіх приміщень та об`єктів нерухомого майна, що перебувають у її користуванні для здійснення технічної інвентаризації будівель і споруд, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, що відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Представник ОСОБА_2 адвокат Маланюк О.Я., апеляційну скаргу підтримав з мотивів наведеній у ній.

ОСОБА_4 , ОСОБА_2 в засідання апеляційного суду не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про день, час і місце слухання справи.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у цій справі є поділ нерухомого майна в натурі, що знаходиться на земельній ділянці по АДРЕСА_1 .

Представник ОСОБА_2 адвокат Маланюк О.Я. звернувся до ОСОБА_5 з заявою про проведення технічної інвентаризації в якій зазначив, що повідомляє про проведення 31.03.2023 о 12.00 год. технічної інвентаризації нерухомого майна по АДРЕСА_1 та проведення експертного дослідження варіантів поділу. У зв`язку з наведеним, просив ОСОБА_5 бути присутньою по АДРЕСА_1 31.03.2023 на 12.00 год. та відкрити частину будівель, будинку для забезпечення можливості доступну до таких, проведення обмірів технічним інженером та проведення технічної інвентаризації, а також проведенні обстеження приміщень для складення можливих варіантів поділу.

Така заява була направлена ОСОБА_5 для необхідності отримання доказів за наслідками проведеної технічної інвентаризації нерухомого майна та дійсного технічного паспорту на будівлі та споруди по АДРЕСА_1 (а.с. 6-7).

За приписами ст. 12, 81 ЦПК України основою цивільного процесу є принцип змагальності сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ЦПК.

Оскільки отримання позитивного судового рішення залежить від обсягу наданих належних, достовірних та допустимих доказів, законодавець, з метою сприяння сторонам в поданні відповідного доказу, передбачив механізм доказування сторонами своїх вимог або заперечень за допомогою певних процесуальних дій.

Відповідно до ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, (та/або у строки, встановлені судом). Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити:доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк;докази, які підтверджують, що особа здійснила всі дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Згідно ст. 76 ЦПК України під доказами розуміються будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є, зокрема, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.

Відповідно до п. 5, 7, 8 ч. 2 ст. 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи; з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше; вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста.

В силу ч.1 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

За приписами ч. 2 ст. 116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Так, відповідно до Великого тлумачного словнику української мови «забезпечувати» - це створювати надійні умови для здійснення чого-небудь, захищати, охороняти кого-, що-небудь від небезпеки.

Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.

Заява про забезпечення доказів за формою та змістом повинна відповідати вимогам ст.117 ЦПК України. Зокрема, п.4, 5 ч.1 цієї статті встановлено, що у заяві про забезпечення доказів зазначається докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Аналізуючи наведені положення ЦПК України насамперед необхідно зауважити, що процесуальний механізм забезпечення доказів призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Тобто, забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але, насамперед, спосіб одночасно запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах, і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №9901/845/18 та у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі №9901/385/19.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення доказів суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що заява не ґрунтується на вимогах закону та буде порушувати інтереси учасників справи та інших осіб. Оскільки відповідач та представник відповідача у підготовчому провадженні не заявляли будь-яких клопотань, не повідомляли суд про докази, які неможливо надати суду.

Представник ОСОБА_2 адвокат Маланюк О.Я. звертаючись з заявою про забезпечення доказів не вказував на те, чому він та відповідач не могли подати такі докази суду раніше. Доказів про те, що позивачка обмежувала представника ОСОБА_2 та інженера з технічної інвентаризації обмежувала в доступі до приміщень та об`єктів нерухомого майна для здійснення технічної інвентаризації будівель і споруд, що знаходяться по АДРЕСА_1 матеріали справи не містять і таких не було надано суду.

Також сама заява не містить жодних посилань на ризики чи загрози того, що докази, про забезпечення яких порушує питання представник відповідача, можуть бути втрачені чи їх подання стане згодом неможливим чи утрудненим.

Колегія суддів вважає, що вимоги заяви не стосуються і не пов`язані із питанням забезпечення доказів у розумінні ст. 116 ЦПК України.

Також представник відповідача та відповідач після звернення з позовом ОСОБА_3 не були позбавлені права та можливості під час підготовки справи до судового розгляду звернутися з відповідними заявами чи клопотанням.

Тому безпідставними є доводи апелянта про те, що для відповідача поведінка позивачки забезпечити доступ його та інженера з технічної інвентаризації до приміщень для проведення обмірів та технічної інвентаризації нерухомого майна є підставою для забезпечення відповідного доказу.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд приходить до переконання, що ухвала в оскаржуваній частині постановлена з додержанням вимог матеріального та процесуального права, тому її слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Підстав для її скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Калуського міськрайонного суду від 25 вересня 2023 рокузалишити без зміни.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 20 жовтня 2023 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: В.М. Барков В.М. Луганська