Житомирський апеляційний суд
Справа №296/8005/23 Головуючий у 1-й інст. Рожкова О. С.
Категорія 68 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Павицької Т.М., Шевчук А.М.,

з участю секретаря

судового засідання Кузьменко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №296/8005/23 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 29 серпня 2023 року, яка постановлена під головуванням судді Рожкової О.С.

встановив:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила встановити факт постійного проживання з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період із березня 2010 року по день його смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 .

25 серпня 2023 року позивач подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири. Виконання ухвали суду про накладення арешту просила доручити Житомирській державній нотаріальній конторі Житомирської області за адресою: м.Житомир, вул.Леха Качинського, 12-А.

Подану заяву обґрунтовує тим, що предметом спору у даній справі є визнання права на спільне сумісне майно, а саме вказану квартиру, в якій позивач проживала однією сім`єю з рідним братом відповідача ОСОБА_3 , починаючи із 2010 року і по день його смерті. При цьому, заявник зазначає, що відчуження вказаної квартири відповідачем ОСОБА_2 на користь третіх осіб, яка після смерті брата отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 22.06.2023 року,може унеможливити в подальшому виконання рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 29 серпня 2023 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити її заяву про вжиття заходів забезпечення позову. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_2 є власником спірної квартири та має всі підстави вільно розпоряджатися зазначеним майном. Проте, судом не враховано, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Савіцька А.О. просила апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. При цьому зазначає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, оскільки суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для забезпечення позову.

В судовому засіданні позивач та її представник доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити.

Представник відповідача просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги. При цьому зазначає, що предметом позову є вимоги немайнового характеру і навіть у разі задоволення даного позову, вказане рішення у справі не буде підлягати примусовому виконанню, а тому висновок суду про відсутність підстав для задоволення заяви є вірним.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, відмовляючи в задоволенні поданої заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведено факту вчинення дій, направлених на відчуження відповідачем спірного майна, не обґрунтовано необхідності забезпечення позову з урахуванням предмету позову, не доведено наявність обставин, які б могли свідчити про реальну загрозу ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Такий висновок суду є обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно вимог ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Як роз`яснено у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відмовляючи у задоволенні заяви, районний суд виходив з того, що позивач ОСОБА_1 не довела належними та допустимими доказами того, що невжиття запропонованих нею заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку винесення його на користь позивача, а заявлене до арешту майно не є предметом даного позову.

Колегія суддів погоджується із викладеним висновком районного суду, оскільки він ґрунтується на повно з`ясованих обставинах та вірно застосованих нормах процесуального права, які регулюють питання забезпечення позову.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду, а також стосуються обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги та, які підлягають встановленню під час розгляду справи по суті.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 29 серпня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 17 жовтня 2023 року.

Головуючий Судді