Справа № 137/946/23

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" жовтня 2023 р.

Літинський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Желіховського В.М. секретаря судового засідання Голоти О.В. розглянув у відкритому судовому засіданні в смт. Літин за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 по визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_5 .

Позов мотивує тим, що після його смерті залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку із погосподарськими спорудами, які розташовані за адресою по АДРЕСА_1 .

Вона та відповідачі є спадкоємцями, але вони від прийняття спадщини відмовились. Тому, позивач звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, оскільки спадковий будинок належить до колгоспного двору, який припинив своє існування у зв`язку із набранням чинності ЗУ «Про власність» від 07.02.1991 року.

За таких підстав, позивач змушена звернутися до суду з вказаним позовом і просить визнати за нею право власності на спадковий будинок.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Заєць Б.В. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача. Позовні вимоги підтримує та просить її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов визнає та не заперечує проти його задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов визнає та не заперечує проти його задоволення.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її часті. Проти задоволення позову не заперечує.

Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.

Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Так, відповідно до свідоцтва про народження позивачки (а.с.5) її батьками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.6) ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.7) 07.04.2023 здійснено реєстрацію спадкової справи після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до копії Свідоцтва про право власності на домоволодіння (а.с.8) ОСОБА_5 являється власником колгоспного двору з погосподарськими спорудами, які розташовані по АДРЕСА_1 .

Відповідно до виписки з погосподарської книги №3 за 1991-1995 р.р. Літинської селищної ради Селищенського старостинського округу (а.с.9) ОСОБА_5 , 1941 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 був власником будинку за адресою по АДРЕСА_1 та зазначений як голова двору. ОСОБА_6 зазначена як дружина, ОСОБА_1 зазначеня як донька, ОСОБА_3 зазначений як син, ОСОБА_7 зазначена як онука.

Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.10) ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.11) ОСОБА_5 отримав у спадщину після смерті ОСОБА_6 земельну ділянку площею 1,4119 га розташованої на території Малинівської сільської ради Літинського району Вінницької області.

Відповідно до свідоцтва про народження відповідача ОСОБА_3 (а.с.12) та свідоцтва про народження ОСОБА_2 (а.с.14) їх батьками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Відповідно до листа Літинської державної нотаріальної контори Вінницької обалсті за №741/02-14 від 03 серпня 2023 (а.с.17) ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з погосподарськими спорудами за адресою по АДРЕСА_1 , оскільки спадковий будинок належить до колгоспного двору, який припинив своє існування у зв`язку із набранням чинності ЗУ «Про власність» від 07.02.1991 року.

Відповідно до технічного пасроту (а.с.18-20) зазначається технічна характеристика житлового будинок з погосподарськими спорудами за адресою по АДРЕСА_1 .

Також в судовому засіданні досліджено спадкову справу №473/2019 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 (а.с.40-55) та спадкову справу №91/2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 (а.с.56-66).

Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Статтею 15 ЦК України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав і інтересів може бути в тому числі визнання права. Поняття «колгоспний двір» припинило своє існування в зв`язку з набранням чинності ЗУ «Про власність» від 07.02.1991 року.

Згідно положень ст. ст. 17, 18, 19 Закону України "Про власність", який регулював відносини до припинення поняття «колгоспного двору», та частини 6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору, мають ті члени колгоспного двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в цьому майні. Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів.

Згідно до вимог ст. 7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.

Згідно п. 9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство.

Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлювався виходячи з рівності часток усіх членів двору.

Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні,що вбачається із п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» .

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 325 ЦК України, суб`єктами приватної власності є фізичні та юридичні особи. Згідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 392 ЦК України, особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами. Тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Згідно до ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до положень ч.1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Враховуючи, що відповідач позов визнає, не заперечує проти визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом, тому, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

За вказаних обставин суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 1216, 1217, 1226, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 13, 82, 206, 247, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовільнити.

Визнати у порядку спадкування за законом за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 право власності на будинковолодіння, яке складається з житлового будинку літ. "А" загальною площею 58,3 кв.м., житловою площею 37,8 кв.м., ганку з навісом літ. ".", літньої кухні-сарая літ. "Б", огорожі №1, ворота №2, хвіртка №3, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.