Справа № 953/5922/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2023 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді - Губської Я.В., при секретарі - Мордухович К.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Харківської міської ради (61033, м.Харків, м-н Конституції 7, ) про встановлення факту постійного проживання,-

Встановив:

30.03.2021 ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м.Харкова з позовною заявою, яку в процесі розгляду справи уточнив, в якій просив суд: встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_4 на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

В обґрунтування позову посилався на те, що він є онуком ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і мешкала за адресою: АДРЕСА_2 . Після смерті бабусі він звернувся до П`ятої ХМДНК з заявою для оформлення спадщини. Постановою державного нотаріуса П`ятої Харківської МДНК від 11.02.2020 йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_1 не подав усі документи необхідні для вчинення нотаріальної дії. Вказав, що син спадкодавиці ОСОБА_5 права на обов`язкову частку, передбачену ст. 1241 ЦК України не має, про що подав заяву до нотаріальної контори. Чоловік спадкодавиці - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в іншому зареєстрованому шлюбі не перебував. Спадкове майно складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . За даними довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 10.12.2019 за №1074242, вказаний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві власності чоловіку спадкодавиці ОСОБА_4 на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої приватної власності, з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно, посвідченого Восьмою Харківською нотаріальною конторою 29.03.1957 року за реєстровим №2-1357, право власності за яким зареєстроване у Харківському міському бюро технічної інвентаризації 10.03.1964 року за №37094. Син спадкодавиці - ОСОБА_5 спадщину після свого батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 не прийняв, про що подав заяву до нотаріальної контори. За даними довідки, виданої Харківським обласним державним нотаріальним архівом 19.12.2019 №4046/01-20, спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилась. Місцем відкриття спадщини після обох спадкодавців є АДРЕСА_2 . Вказав, що з метою видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом необхідно встановити факт, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не встигла юридично оформити свої спадкові права. Вказав, що його бабуся ОСОБА_3 проживала разом з дідусем з моменту укладення шлюбу-20 травня 1956 року та по момент їх смерті. Вказане підтверджується наданими матеріалами справи.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 12.04.2021 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

05.05.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилався на те, що матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_3 згідно її заповіту. Спадкове майно складається з житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_2 . За даними КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» житловий будинок належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої приватної власності, з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно. Земельна ділянка належним чином не оформлена. Згідно відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, інформація про житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_2 в Реєстрі відсутня. В єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів Державної архітектурно-будівельної інспекції України, розміщеному на офіційному сайті Держарбудінспекції України відсутня інформація щодо об`єкту за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до матеріалів справи та рішення виконавчого комітету №17 зазначено «на предоставленном участке «Застройщик» обязуется построить жилой одноэтажный дом, жилой площадью 43,10 кв.м. с количеством комнат (3 комнаты и кухня)».Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 10.12.2019 інвент. Справа №07-19-19 за адресою: АДРЕСА_2 загальна площа будинку складає 67,9 кв.м., житлова 40,5 кв.м. Площа будинку та кількість кімнат суттєво відрізняються від тієї площі, яка дозволялась для будівництва. Відповідно до постанови нотаріуса про відмову у вчинення нотаріальної дії, нотаріусом не видалось за можливе встановити коло всіх осіб, що прийняли спадщину фактично. Також у спадкоємця ОСОБА_1 , спадкодавиці ОСОБА_3 та спадкодавця ОСОБА_4 різняться прізвища.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 29.06.2021 задоволено клопотання позивача про допит свідків, закрито підготовче провадження у справі.

19.08.2021 до суду надійшли письмові пояснення третьої особи ОСОБА_5 , в яких він просив задовольнити позовні вимоги. Вказав, що він є сином ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і яка мешкала за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_2 . Також він є батьком позивача. Після смерті його батьків залишився житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Вказаний житловий будинок належав на праві власності його батьку ОСОБА_4 . Спадщину після смерті батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , він не прийняв, про що подав відповідну заяву до нотаріальної контори. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 . Після смерті матері він подав заяву до нотаріальної контори, що права на обов`язкову частку, передбачену ст. 1241 ЦК України не має. Таким чином, він не подавав заяву про прийняття або оформлення спадщини та не мав наміру цього робити ні на момент відкриття спадщини, ні зараз. Більш того, його мати склала заповіт на його сина-позивача та він вважає, що належним спадкоємцем майна, в тому числі житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 є його син-позивач по справі, на спадщину не претендував та не претендує. Підтвердив факт, що його мати ОСОБА_3 проживала разом з його батьком з моменту укладення шлюбу та на момент їх смерті.

12.10.2023 до суду надійшла заява позивача про залишення позовних вимог в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на будинок, без розгляду.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 12.10.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до ХМР про визнання права власності в порядку спадкування на будинок, залишено без розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, представник позивача надав заяву про слухання справи за його відсутністю, вимоги заяви просив задовольнити. У попередніх судових засіданнях позивач надавав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги просив задовольнити.

В судовому засіданні були допитані свідки.

Так, допитаний в якості свідка ОСОБА_6 пояснив, що є братом позивача. Пояснив, що жив з 3 класу, тобто з 1988 по 2013 р.р. в АДРЕСА_2 разом з бабусею та дідусем. Підтвердив, що бабуся з дідусем завжди мешкали разом за адресою: АДРЕСА_2 . З заявами про прийняття спадщини не звертався.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 пояснив, що проживає за адресою: АДРЕСА_3 та мешкає поруч зі спарним будинком. Знає позивача, батька позивача, оскільки товаришував з батьком позивача ОСОБА_7 , а також бабусю і дідуся позивача, мешкали поруч 65 років. Вони жили разом за адресою АДРЕСА_2 . Знає це оскільки був часто у їх дворі. ОСОБА_7 одружився в 20 років, також з бабусею та дідусем мешкав ОСОБА_10 , брат позивача.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 пояснив, що є сином ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Його батьки мешкали разом за адресою: АДРЕСА_2 . Після смерті його батьків залишився житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Вказаний житловий будинок належав на праві власності його батьку ОСОБА_4 . Спадщину після смерті батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , він не прийняв, про що подав відповідну заяву до нотаріальної контори. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 . Після смерті матері він подав заяву до нотаріальної контори, що права на обов`язкову частку, передбачену ст. 1241 ЦК України не має. Підтвердив факт, що його мати ОСОБА_3 проживала разом з його батьком з моменту укладення шлюбу та на момент їх смерті.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ст.55 Конституції України).

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Враховуючи передбачені чинним ЦПК України та Конституцією України гарантії, що забезпечують постійність і дієвість верховенства права навіть за умов запровадження воєнного стану в Україні, особливість предмета спору, складність справи, значення розгляду справи для сторін по справі, дотримуючись принципу пропорційності та балансу, враховуючи розумні строки розгляду, суд вважає, що в умовах воєнного стану конституційне право позивача ОСОБА_11 на судовий захист не може бути обмеженим, а тому необхідно вирішити спір по суті з ухваленням судового рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 . Його батьками вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Батько позивача ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 . Його батьками вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 20 травня 1956 року уклали шлюб, про що зроблено актовий запис №765. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка- ОСОБА_1 , дружини- ОСОБА_3 .

Тобто матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_4 є дідусем позивача, а ОСОБА_3 є бабусею позивача.

За даними довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 10.12.2019 за №1074242, вказаний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві власності чоловіку спадкодавиці ОСОБА_4 на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої приватної власності, з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно, посвідченого Восьмою Харківською нотаріальною конторою 29.03.1957 року за реєстровим №2-1357, право власності за яким зареєстроване у Харківському міському бюро технічної інвентаризації 10.03.1964 року за №37094.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 .

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 .

Після смерті ОСОБА_3 Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою на підставі заяви ОСОБА_1 заведена спадкова справі №971/2004.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, державного нотаріуса П`ятої Харківської МДНК від 11.02.2020 №424/02-31 - ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_1 не подав всі документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а встановити зазначені факти іншим шляхом неможливо.

На виконання ухвали про витребування доказів з П`ятої Харківської міської нотаріальної контори 07.07.2021 надійшла належним чином засвідчена копія спадкової справи №971/2004 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

В матеріалах спадкової справи міститься зокрема: заява ОСОБА_5 про прийняття спадщини від 15.09.2004 року, після матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини від 19.02.2005 після смерті бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповіт ОСОБА_3 від 25.06.2003 року, посвідчений державним нотаріусом Восьмої ХДНК, на бланку ВАК№108876, яким вона все майно заповіла своєму онуку - ОСОБА_1 , свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , інформаційні довідки, витяг з Єдиного реєстру заповітів, свідоцтво про смерть ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво про шлюб ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , свідоцтво про народження ОСОБА_4 , договір про надання у безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої приватної власності, з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно, посвідченого Восьмою Харківською нотаріальною конторою 29.03.1957 року за реєстровим №2-1357, актовий запис про смерть ОСОБА_3 , лист Харківського обласного державного нотаріального архіву, довідка КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 10.12.2019 за №1074242, згідно якої вказаний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві власності чоловіку спадкодавиці ОСОБА_4 на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої приватної власності, з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно, посвідченого Восьмою Харківською нотаріальною конторою 29.03.1957 року за реєстровим №2-1357, заява ОСОБА_5 від 11.02.2020, постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.02.2020.

Відповідно до заяви ОСОБА_5 від 11.02.2020 останній повідомляє, що спадщину він не прийняв, на неї не претендує та не заперечує, щоб свідоцтво про право на спадщину було видано спадкоємцю за заповітом- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Також, відповідно до відповіді Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації та цифрового розвитку ХМР від 09.12.2019 вбачається, що інформація про осіб, зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_2 , а саме ОСОБА_4 померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутня.

Відповідно до звіту про оцінку майна від 25.02.2021, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_10 , ринкова власність житлового будинку з допоміжними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 складає 708 300,00 грн. без урахування ПДВ.

Відповідно до експертного висновку №056/1282-а від 29.09.2023 зазначено, що записи прізвища українською мовою ОСОБА_3 (паспорт, запис ОСОБА_1 , свідоцтво про смерть, запис ОСОБА_3 ) та ОСОБА_1 (свідоцтво про смерть, запис ОСОБА_4 ), запис російською мовою ОСОБА_3 (свідоцтво про одруження, запис ОСОБА_17 , ОСОБА_3 , свідоцтво про народження, запис ОСОБА_7 , батько ОСОБА_17 , мати ОСОБА_3 , свідоцтво про народження, запис ОСОБА_1 , батько ОСОБА_7 , мати ОСОБА_21 ) попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах, наданих для експертизи, є ідентичними.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За приписами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб , прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до приписів ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами частини 2 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка.

Згідно вимог ч.4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Верховний Суд у постанові від 14 березня 2019 року у справі № 320/4964/17 (провадження № 61-42073ск18) зазначив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином ст. 1268 ЦК України, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно до вимогст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ч.1ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання дідуся та бабусі позивача є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки, іншим способом підтвердити вказані обставини неможливо.

Судом встанолено, підтверджено матеріами справи, та не оспорювалось відповідачем, що ОСОБА_3 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 1957 року та вони разом проживали за адресою: АДРЕСА_2 . Вказане також підтвердили свідки, допитані в ході судового розгляду вказаної справи. А тому суд вважає доведеним факт спільного проживання бабусі позивача ОСОБА_3 та дідуся ОСОБА_4 на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позивачем надано достатніх доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а тому позовна заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 206, 258 - 259, 263 - 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) до Харківської міської ради(61003, м.Харків, пл..Конституції, 7, ) про встановлення факту спільного проживання - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_22 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_4 на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: