Справа № 309/1294/22
Провадження № 2/309/254/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2023 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Кемінь В.Д. з участю секретаря судових засідань Плиска А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики. Посилається на те, що згідно договору позики грошових коштів від 06.07.2021 року укладеного між ним та відповідачем, ОСОБА_2 отримав від нього у позику грошові кошти у іноземній валюті в сумі 6990 доларів США, які зобов`язався повернути до 31 грудня 2021 року, включно. Отримання коштів та зобов`язання щодо їх повернення, відповідач додатково підтвердив власноруч підписаною розпискою від 06.07.2021 року. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав і у обумовлений сторонами строк, встановлені договором кошти не повернув. В порушення вимог п.6 договору позики у разі несвоєчасного повернення суми боргу, позичальник зобов`язаний сплатити неустойку в розмір 10% річних від суми простроченого боргу, за весь період прострочення, однак дана вимога також виконана не була. Кінцевий термін повернення позики, згідно п.2 договору встановлювався до 31.12.2021 року. Вказує, що на день звернення з позовом до суду загальна сума основного боргу становить 6990 доларів США. Період прострочення за договором позики грошових коштів становить три місяці: з 01.01.2022 року по 04.04.2022 року. 10% річних від суми прострочення згідно п.6 договору становить 2097 доларів США. Просив суд стягнути з відповідача 9087 доларів США та судові витрати в розмірі 2658 грн.39 коп.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Рішко П.М. не з`явились, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник-адвокат Стець М.І. в судове засідання не з`явились. До суду надійшла заява від представника відповідача, про розгляд справи без їх участі. В задоволенні позовних вимог просив відмовити.

До суду представником відповідача - ОСОБА_3 надано відзив (заперечення) на позов, суть якого зводиться до того, що відповідачем не укладався та особисто не підписувався договір позики. Грошових коштів у борг ОСОБА_2 від ОСОБА_1 не отримував, а про існування вказано договору відповідач дізнався при отриманні матеріалів позовної заяви, надісланих на його адресу судом. Зазначає, що оскільки відповідач перебував з позивачем у трудових відносинах, позивач мав можливість наслідувати його підпис з наявних на підприємстві документів, які містять оригінальний підпис. Просив призначити у справі судово-почеркознавчу експертизу.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, з урахуванням заяв поданих сторонами по справі про слухання справи у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд вважає що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 15,16 ЦК України, ст.3 ЦПК України, кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що 06.07.2021 року між ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) був укладений договір позики грошових коштів, за яким відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 6990 доларів США. Одночасно з укладенням договору позики, відповідачем власноручно підписано розписку про отримання грошових коштів у розмірі 6990 грн.

Позивач в обґрунтування позову стверджував, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, борг та неустойку в розмір 10% річних від суми простроченого боргу, за весь період прострочення обумовлений сторонами строк не повернув. Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб.

Заперечення проти позову, викладені представником відповідача зводяться до того, що між сторонами не укладався договір позики, відповідач кошти не отримував та не підписував власноручно договір позики і розписку про отримання коштів.

За клопотанням сторони відповідача, ухвалою Хустського районного суду від 02.05.2023 року у справі призначено судову - почеркознавчу експертизу.

На вирішення перед експертами поставлено наступні питання:

- чи виконаний підпис у договорі позики грошових коштів від 06.07.2021 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцем АДРЕСА_1 ?

- чи виконаний підпис під текстом розписки від 06.07.2021 року про отримання коштів в сумі 6990 доларів США ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцем АДРЕСА_1 ?

Попереджено експерта про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384,385 КК України - про за відомо неправдивий експертний висновок; за відмову експерта без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Витрати пов`язані з проведенням даної експертизи, покладено на відповідача ОСОБА_2 .

Відповідно до висновку експерта за результатами судово-почеркознавчої експертизи №2149-Е від 10.07.2023 року зазначено, що підписи від імені ОСОБА_2 , розташовані у графі «Позичальник» на договорі позики грошових коштів від 06 липня 2021 року та після слів: « ОСОБА_2 » на розписці від 06 липня 2021 року, яка починається словами: «Розписка смт.Буштино Тячівського району Закарпатської області…» та закінчується словами: « … мені повністю зрозумілий, будь-яких доповнень та зауважень з приводу розписки немає. ОСОБА_2 /підпис/ виконані самим ОСОБА_2 .

Статтею 545 ЦК визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, прийнявши виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Частиною першою статті 1049 ЦК передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 02.07.2014 у справі № 6-79цс14, договір позики є укладеним з моменту передання грошей; складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Факт передання коштів повинен бути підтверджений розпискою.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Суд, досліджуючи боргову розписку чи договір позики, повинен виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі №355/385/17 (провадження №61-30435сво18) міститься висновок, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)».

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Судом взято до уваги висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року по Справі №373/2054/16-ц, відповідно до яких у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику

З урахуванням наведеного, та приймаючи до уваги, що матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, а доводи відповідача щодо не укладання та не підписання ним договору позики та розписки про отримання коштів, спростовані матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Доказів на спростування зазначених позивачем позовних вимог відповідачем протягом розгляду справи не надано.

Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 82, 133, 141, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) грошову суму боргу за договором позики в розмірі 6990 ( шість тисяч дев`ятсот дев`яносто) доларів США та проценти за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 2097 ( дві тисячі дев`яносто сім) доларів США, разом -9087 ( дев`ять тисяч вісімдесят сім) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати: 2658 грн.39 коп. (дві тисячі шістсот п`ятдесят вісім гривень тридцять дев`ять копійок) - сплачений судовий.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Хустського

районного суду: Кемінь В.Д.