Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/8837/22
Провадження № 2/552/765/23
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м у к р а ї н и

16.10.2023 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

секретаря судового засідання Резніченко О.С.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Озірської В.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Полтава цивільну справу № 552/8837/22 (провадження № 2/552/765/23) за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання дій неправомірними, стягнення коштів, зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 18.11.2022 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання дій неправомірними, стягнення коштів, зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява обґрунтована тим, що позивач є споживачем фінансових послуг, які надаються відповідачем, користується платіжною карткою/рахунком НОМЕР_1 / НОМЕР_2 із встановленим кредитним лімітом 50000 грн.

Вказував, що за інформацією відповідача він має заборгованість в розмірі 87406,71 грн.

Вважає, що відповідач самостійно, без будь-яких правових підстав проводить автоматичне списання з належних позивачу рахунків грошових коштів.

В своїй позовній заяві позивач просив суд визнати неправомірні дії відповідача в частині нарахування процентів та штрафів на кредитну заборгованість за платіжною карткою НОМЕР_1 з 13.11.2020, стягнути з відповідача безпідставно списані за період з 13.11.2020 по 01.11.2022 кошти в сумі 80000 грн, моральну шкоду 20000 грн., та заборонити відповідачу автоматичне списання коштів з рахунків позивача.

Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 19.12.2022 позовна заява ОСОБА_2 прийнята до розгляду та відкрито в справі спрощене позовне провадження.

Відповідачем відзив на позовну заяву не подавався.

Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини.

Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечувала, вважає їх безпідставними та такими, що не ґрунтуються на фактичних обставинах.

Суд, заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк» та отримує фінансові послуги банківської установи.

Встановлено, що позивач ОСОБА_2 дійсно отримав та користувався кредитною картою НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 ), яку отримав на підставі укладеного між ОСОБА_2 та АТ КБ «ПриватБанк» договору про надання банківських послуг від 11.07.2013.

Також дослідженими в справі доказами встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 12.11.2020 у справі №552/4851/19, на яке посилається позивач в поданій до суду позовній заяві, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту 72942,97 грн. та судові витрати 2102 грн., а всього 75044,97 грн.

Судове рішення позивачем ОСОБА_2 всупереч закону добровільно виконано не було, по справі судом видано виконавчий лист, який пред`явлено на примусове виконання до органів Державної виконавчої служби.

Отже, твердження позивача про те, що банком самостійно без будь-яких правових підстав здійснюється автоматичне списання коштів з карткового рахунку не заслуговує на увагу.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач ОСОБА_2 в поданій до суду позовній заяві заявляє позовну вимогу про визнання неправомірними дії АТ КБ Приватбанк» в частині нарахування процентів та штрафів на кредитну заборгованість за платіжною НОМЕР_1 (UАЗ051331) починаючи з 13.11.2020.

Разом з тим, з наданих до суду виписок по рахунку, в тому числі і тих, які подані безпосередньо позивачем (а.с. 14-17, 82-84), які є належними та допустимими доказами, встановлено, що нарахування штрафів та процентів в період з 13.11.2020 банківською установлю не здійснювалося.

Також в поданій до суду позовній заяві позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з АТ КБ ПриватБанк на користь ОСОБА_2 безпідставно списані з його платіжної картки/рахунку НОМЕР_1 кошти за період з 13.11.2020 по 01.11.2022 в розмірі 80000 грн.

Дослідженими в справі доказами встановлено, що в зазначений період банківською установою грошові кошти із зазначеного карткового рахунку в сумі 80000 грн не списувалися, будь-які підстави вважати, що у відповідача виникли зобов`язання перед позивачем на повернення коштів в розмірі 80000 грн, судом не встановлені та не зазначені в поданій до суду позовній заяві.

Натомість, як встановлено судом, у позивача ОСОБА_2 виникло зобов`язання на підставі рішення Київського районного суду м. Полтави в справі № 552/4851/19 з повернення відповідачу АТ КБ «Приватбанк» коштів на суму 75044,97 грн., яке залишається невиконаним станом на час вирішення даної справи судом.

При вирішенні позовної вимоги щодо заборони АТ КБ ПриватБанк» вчиняти дії з автоматичного списання коштів з рахунків ОСОБА_2 для погашення відсотків та штрафних санкцій без його відповідного розпорядження судом враховується таке.

Між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав визначені с. 16 Ц України.

Враховуючи, що банком не порушено вимог чинного законодавства та умов договору, відповідач прав позивача не порушував, підстави для звільнення позивача від обов`язку належного виконання зобов`язання та виконання Умов та Правил про надання банківських послуг, відсутні.

Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача припинити вчинення дій, які банківською установою вчиняються в межах зобов`язань, які виникли та існують між сторонами, є безпідставними та не можуть бути задоволені.

При вирішенні справи судом також враховується, що позивач ОСОБА_2 є клієнтом банківської установи, що якої звернувся з позовом, тривалий час. Окрім кредитної карти/рахунку НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 ) між позивачем та АТ КБ ПриватБанк укладені інші договори, правовідносини в яких не є предметом судового розгляду в даній справі.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди судом враховується наступне.

Ст. 1167 ЦК України передбачає загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно положень даної статті, компенсація моральної шкоди може здійснюватися за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправно поведінки, моральної шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини відповідача.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Позивачем ОСОБА_2 не надано жодних доказів порушення відповідачем його прав, наявність таких порушень не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до АТ КБ «Приватбанк» в цілому заявлені безпідставно та не підлягають задоволенню.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з позовом позивачем судовий збір не сплачувався.

Суд приходить до висновку, що судовий збір за розгляд справи судом слід віднести за рахунок держави.

Понесені позивачем судові витрати, в тому числі і на правову допомогу, не підлягають йому відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 264, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання дій неправомірними, стягнення коштів, зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ;

відповідач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», , місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д.

Повне судове рішення складено 20.10.2023.

Головуючий суддя Н.Л.Яковенко