ПОСТАНОВА

Іменем України

20 жовтня 2023 року м. Кропивницький

справа № 404/9297/21

провадження № 22-ц/4809/1090/23

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Карпенка О. Л.,

учасники справи:

позивач Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Украгазбанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 листопада 2022 року у складі судді Іванової Л. А. і

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

В грудні 2021 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Украгазбанк» (далі АТ «Украгазбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором № 03-1-Ф від 17.06.2008 у вигляді 3 % річних від суми невиконаного грошового зобов`язання згідно рішення суду, яка станом на 07.10.2021 складає 1 619,19 доларів США, та понесені судові витрати.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 червня 2009 року (справа №2-1387/09) було стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 на користь АТ «Укргазбанк» заборгованість по кредитному договору № 03-1-Ф від 17 червня 2008 року в розмірі 37 192,70 доларів США та 306,77 грн, а також судовий збір в сумі 1 700 грн та витрати на інформаційно- технічне забезпечення справи в сумі 30 грн.

Заборгованість відповідача за рішенням суду станом на 07.10.2021 складає 17 990,89 доларів США.

Позивач зазначав, що невиконання відповідачем рішення суду протягом 12-ти років порушує майнові права та інтереси АБ «Укргазбанк», оскільки завдає значних збитків, що полягають у матеріальних втратах від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та безпідставному користуванні боржником грошовими коштами банку, а тому вважав, що має право на отримання компенсації, передбаченої ч.2 ст.625 ЦК України, за весь час прострочення грошового зобов`язання в межах трирічного строку позовної давності, як наслідок, звернувся до суду з позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 листопада 2022 року позовну заяву АТ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 03-1-Ф від 17.06.2008 у вигляді 3% річних від суми невиконаного грошового зобов`язання, згідно рішення суду, яка станом на 07.10.2021 складає 1 619 доларів США 19 центів, залишено без задоволення.

Судові витрати по справі, понесені позивачем, залишено по фактично понесеним.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не надано доказів часткового виконання рішення суду, а постановою приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 02.11.2021 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1387/09 без врахування часткового виконання рішення суду.

Крім того, суд першої інстанції вважав, що позивачем нарахування 3% річних проведено із загальної суми 17 990,89 доларів США, яка, в свою чергу за розрахунком складається з заборгованості по кредиту та заборгованості по процентах, поряд з цим, 3% річних повинні нараховуватися на суму основного боргу без урахування вже нарахованих процентів.

Позивачем також не надано належних доказів на обґрунтування позовних вимог, за якими позивач вказав, що на виконання рішення суду банком були отримані виконавчі листи, які неодноразово подавалися до відповідних відділів державної виконавчої служби, з метою його примусового виконання, однак поверталися без повного виконання.

Короткий зміст апеляційної скарги

В апеляційній скарзі АТ «Укргазбанк» просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 листопада 2023 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги АТ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 у повному обсязі та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та таким, що прийнято з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Відповідач вважає, що сума боргу відповідача в період з 08.10.2018 по 07.10.2021 в розмірі 17 990,89 доларів США підтверджується долученим до матеріалів справи розрахунком заборгованості, підписаний відповідальною особою банку, який складений на підставі первинних бухгалтерських документів та з дотриманням вимог ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а також постановою про відкриття виконавчого провадження.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції помилково зазначив, що у даній справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду без виклику сторін в судове засідання учасників справи.

Введення на території України воєнного стану значно вплинуло на можливість отримувати інформацію про перебіг розгляду судових справ та прийняті судові рішення, а значна кількість працівників АТ «Укргазбанк» перейшли на дистанційний спосіб роботи.

Крім того, в день ухвалення оскаржуваного рішення 03.11.2022 починаючи з 04:45 до 17:00 була відсутня електроенергія.

Незважаючи на відсутність відомостей щодо повідомлення учасників справи про час розгляду справи, ігноруючи рекомендації Ради суддів України, а також ситуацію в країні в цілому, суд першої інстанції вирішив розглянути справу за відсутності її учасників справи, чим порушив їх права на прийняття участі в судовому засіданні, надання додаткових доказів, пояснень та міркувань.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що згідно вимог частини третьої статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розгляд справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями встановленими цією главою.

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки, ціна позову становить 1 619,19 доларів США (за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення становить 58 888 грн), тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму (станом на 01.01.2023 становить 268 400 грн), апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що 17 червня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 03-1-Ф, відповідно до умов якого банк надав позичальнику ОСОБА_1 кредит в сумі 36 000 доларів США на строк з 17 червня 2008 року по 16 червня 2038 року, або по день, визначений в п.1.6 та/або п.3.3.11 цього Договору, із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 14,3 % річних.

Відповідно до п.1.5 зазначеного Договору кредит надається на придбання житлової нерухомості: однокімнатної квартири, житловою площею 17,9 кв.м., загальною площею 30,62 кв.м., що знаходиться у АДРЕСА_1 .

17 червня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» в особі Кіровоградської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 03-1-Ф, відповідно до умов якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору № 03-1-Ф від 17 червня 2008 року, укладеному кредитором з позичальником, згідно з яким позичальнику надається кредит у розмірі 36 000 доларів США на строк з 17.06.2008 по 16.06.2038, зі сплатою процентів за користування кредитом із розрахунку 14,3% з врахуванням змін та доповнень, якщо такі будуть прийняті сторонами кредитного договору.

Відповідно до п. 1.2 договору поруки поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору.

Крім того, 17 червня 2008 року ВАТ АБ «Укргазбанк» в особі Кіровоградської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, згідно якого дійсний договір забезпечує всі вимоги іпотекодержателя, які випливають з кредитного договору № 03-1-Ф від 17 червня 2008 року, за умовами якого іпотекодавець зобов`язаний іпотекодержателю не пізніше 16.06.2038 повернути кредит у розмірі 36 000 доларів США, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 14,3 % річних та штрафні санкції у розмірі і випадках, передбачених кредитним та цими договорами.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 червня 2009 року (справа №2-1387/09), яке набрало законної сили 26.06.2009, задоволено позовні вимоги ВАТ «Укргазбанк» в особі Кіровоградської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ВАТ «Укргазбанк» в особі Кіровоградської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість по кредитному договору № 03-1-Ф від 17 червня 2008 року в розмірі 37192,70 доларів США та 306,77 грн. Звернуто стягнення на предмет іпотеки квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 на праві власності.

Постановою про відкриття виконавчого провадження (ВП № 67332514) приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Чумака В.М. від 02.11.2021 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1387/09, виданого 02.12.2014 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ВАТ «Укргазбанк» в особі Кіровоградської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість по кредитному договору № 03-1-Ф від 17 червня 2008 року в розмірі 37 192,70 доларів США та 306,77 грн.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У частині п`ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Такий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15, від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 вересня 2022 року у справі № 225/3427/15-ц (провадження № 61-18053св21) зазначено: «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц зробила висновок, що «у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження №12-161гс19) зазначено, що: «визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду».

Згідно висновків Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладених у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19 «суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем)».

Матеріалами справи підтверджується, що 17 червня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 03-1-Ф, відповідно до умов якого банк надав позичальнику ОСОБА_1 кредит в сумі 36 000 доларів США на строк з 17 червня 2008 року по 16 червня 2038 року, або по день, визначений в п.1.6 та/або п.3.3.11 цього Договору, із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 14,3 % річних (а. с. 7-13).

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 червня 2009 року у справі № 2-1387/09 позовні вимоги ВАТ «Укргазбанк» в особі Кіровоградської філії ВАТ АЮ «Укргазбанк`до Ламазян Л. А., ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ВАТ «Укргазбанк» в особі Кіровоградської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість по кредитному договору № 03-1-Ф від 17 червня 2008 року в розмірі 37 192,70 доларів США та 306,77 грн.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 на праві власності.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ВАТ «Укргазбанк» в особі Кіровоградської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» понесений судовий збір у розмірі 1 700 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн (а. с. 14-15).

Постановою про відкриття виконавчого провадження (ВП № 67332514) приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Чумака В.М. від 02.11.2021 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1387/09, виданого 02.12.2014 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ВАТ «Укргазбанк» в особі Кіровоградської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість по кредитному договору № 03-1-Ф від 17 червня 2008 року в розмірі 37 192,70 доларів США та 306,77 грн (а. с. 16).

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К. та інші проти Швеції» («J. K. AND OTHERS v. SWEDEN») зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Звертаючись до суду з позовом, АТ «Укргазбанк» посилалось на те, що залишок невиконаного зобов`язання становив 17 990,89 доларів США та просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 3 % річних від суми невиконаного грошового зобов`язання згідно рішення суду, які станом на 07.10.2021 складали 1 619,19 доларів США.

На підтвердження розміру заборгованості, яка виникла у відповідача перед АТ «Укргазбанк» та на яку позивачем були нараховані 3 % річних, банком був наданий розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 03-1-Ф від 17.06.2008 за період з 08.10.2018 по 07.10.2021 (а. с. 6).

Суд зауважує, що доказами, які можуть підтверджувати наявність кредитної заборгованості боржника перед банком та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно з вказаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд при розгляді цивільної справи № 200/5647/18 в постанові від 16 вересня 2020 року.

Відповідно до пунктів 41-42 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 операції, які здійснює банк, мають бути належним чином задокументовані. Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Аналіз наданих АТ «Укргазбанк» на підтвердження обставин, викладених в позові, доказів, свідчить про те, що позивач не надав жодного первинного документа на підтвердження того факту, що розмір невиконаного грошового зобов`язання ОСОБА_1 перед банком становить саме 17 990,89 доларів США.

Наданий позивачем розрахунок є внутрішнім документом банку та не є таким доказом, а тому не може беззаперечно свідчити про існування у позичальника заборгованості за кредитним договором у визначеному АТ «Укргазбанк» розмірі, за відсутності інших допустимих доказів на підтвердження існуючого боргу.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа №219/1704/17, провадження №61-1211св19.

За таких обставин безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що сума боргу відповідача підтверджується долученим до матеріалів справи розрахунком заборгованості.

З наданої АТ «Укргазбанк» постанови про відкриття виконавчого провадження вбачається, що виконавче провадження відкрито з виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь позивача заборгованості по кредитному договору у розмірі 37 192,70 доларів США та 306,77 грн, тобто, без врахування часткового виконання рішення суду, а тому постанова не може бути підтвердженням наявної заборгованості відповідача перед банком у визначеному позивачем розмірі, на яку нараховано 3 % річних.

Відсутність належних та допустимих доказів розміру невиконаного грошового зобов`язання ОСОБА_1 перед банком, позбавляє суд можливості перевірити правильність нарахування бакном 3 % річних, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, у зв`язку з їх недоведеністю.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Безпідставними є посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що незважаючи на відсутність відомостей щодо повідомлення учасників справи про час розгляду справи, суд першої інстанції вирішив розглянути справу за відсутності її учасників справи, з огляду на те, що рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень з штрихкодовими номерами 054, 3400 та 413 (а. с. 38, 43, 49) підтверджується, що АТ «Укргазбанк» було належним чином повідомлено про всі судові засідання, призначені на 19.04.2022, 17.08.2022 та 03.11.2022.

Суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що введення на території України воєнного стану значно вплинуло на можливість отримувати інформацію про перебіг розгляду судових справ та прийняті судові рішення, адже в період розгляду даної справи судом першої інстанції на території Кіровоградської області не велись активні бойові дії, що свідчить про те, що поточна обстановка в області була стабільною, а доводи позивача про те, що значна кількість працівників АТ «Укргазбанк» перейшли на дистанційний спосіб роботи не підтверджені відповідними доказами.

Не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги про те, що в день ухвалення оскаржуваного рішення 03.11.2022 починаючи з 04:45 до 17:00 була відсутня електроенергія, з огляду на те, що надана позивачем довідка не містить даних про відсутність електроенергії в Ленінському районного суді м. Кіровограда 03.11.2022.

Суд частково погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що оскаржуваному рішенні суд першої інстанції помилково зазначив, що у даній справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду без виклику сторін в судове засідання учасників справи.

Разом з тим, враховуючи, що ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 лютого 2022 року при відкритті провадження у справі призначено судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи, а також наявні в матеріалах прави судові повістки про призначені судові засідання, які надсилались на адресу позивача, допущена в оскаржуваному рішенні помилка не свідчить про дупущене судом першої інстанції порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення спору.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За змістомст. 375 ЦПК Українисуд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першоїстатті 382 ЦПК Українисуд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 листопада 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді С. М. Єгорова

О. Л. Карпенко