Дата документу 11.10.2023 Справа № 317/3810/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/3810/23 Головуючий у 1 інстанції: Громова І.Б.
Провадження № 22-ц/807/1753/23 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Бєлки В.Ю.

за участі секретаря: Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у особі представника адвоката Вертелецької Тетяни Вячеславівни на ухвалу Запорізького районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2023 року про відмову у забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальності «Фінансова компанія «Аланд», третя особа приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитро Юрійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальності «Фінансова компанія «Аланд», третя особа приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитро Юрійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У позові зазначено, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. не мала права вчиняти виконавчий напис № 14999 від 15.04.2020 на підставі кредитного договору, що не посвідчений нотаріально, а також через заявлення ТОВ «ФК «Аланд» вимоги, щодо якої минуло більше трьох років, тобто вона у такому разі не вважається безспірною.

Також ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову по зазначеній справі шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні ВП № 62680127, відкритому на підставі виконавчого документа виконавчого напису № 14999 від 15.04.2020р., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С.

В обґрунтування зави, позивач зазначив, що 15.04.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною вчинено виконавчий напис № 14999, на підставі якого відкрито виконавче провадження ВП № 62680127, у якому приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком Д.Ю. на підставі оспорюваного виконавчого напису вже було вчинено фактичні дії щодо стягнення коштів з його пенсії у травні 2023 року та прийнято постанову про арешт коштів і фактично заблоковано пенсійну картку.

Так, згідно копії постанови про арешт коштів боржника від 24.05.2023 у ВП № 62680127, приватним виконавцем накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, на які звертати стягнення заборонено законом. Тож, відбувається фактичне виконання виконавчого напису нотаріуса, на що вказує накладення арешту на кошти, що належать боржнику ОСОБА_1 , у межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів в сумі 43 091,97 грн. Тобто, як зазначає заявник, приватний виконавець має інформацію про отримання пенсії позивачем, у зв`язку з чим існує безпосередній ризик продовження необґрунтованого списання коштів позивача за протиправним виконавчим написом.

В заяві вказується, що предметом позовних вимог по даній цивільній справі є визнання виконавчого напису № 14999, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. 15.04.2020, таким, що не підлягає виконанню, але зазначений виконавчий напис, який, на думку позивача, вчинено нотаріусом з порушенням діючого законодавства, в подальшому був звернутий до примусового виконання, та на його підставі арештовані його кошти на рахунку. Тому заявник вважає, що наявні підстави для забезпечення позову з метою забезпечення можливості виконання майбутнього рішення у даній справі та задля уникнення подальшого можливого ініціювання позивачем нових позовів з метою захисту своїх прав, зокрема до відповідача у справі про поворот виконання рішення шляхом повернення безпідставно стягнутих грошових коштів чи до приватного виконавця з вимогами про визнання дій/постанов протиправними.

У своїй заяві заявник просить забезпечити позов шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні на підставі виконавчого документа - виконавчого напису, який оскаржується, посилаючись на п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Ухвалою Запорізького районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Вертелецька Тетяна Вячеславівна, про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 у особі представника адвоката Вертелецької Т.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду і постановити нову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказано, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. не мала права вчиняти виконавчий напис № 14999 від 15.04.2020р. на підставі кредитного договору, що не посвідчений нотаріально. Відповідачем для вчинення оскаржуваного напису було заявлено вимогу про стягнення заборгованості з дня виникнення права вимоги щодо якої минуло більше трьох років, що є порушенням положень ст. 88 ЗУ «Про нотаріат». Виконавчий напис вчинено на підставі документів, що не підтверджують безспірність заборгованості, а позивач оспорює розмір заборгованості, а відтак вимоги напису є безпідставними.

В судове засідання апеляційного суду 11 жовтня 2023 року всі учасники справи не з`явились, будучи повідомлені про це судове засідання, про що маються зворотні поштові повідомлення про отримання ними судових повісток.

Позивач та його адвокат просили розглядати справу за їх відсутності, надавши письмову заяву. Інші учасники заяв та клопотань до апеляційного суду не спрямували, відкласти розгляд справи не просили.

Приватний нотаріус Хара Н.С. судову кореспонденцію з апеляційного суду не отримувала із зазначенням поштовим працівником на повідомленнях «адресат відсутній», «адресат вибув». Як встановлено за матеріалами справи, у 2021 році свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю на ім`я ОСОБА_2 анульовано.

Враховуючи вказані обставини, апеляційний розгляд скарги відбувся відповідно до приписів ч. 2 статті 372 ЦПК України за відсутності учасників справи.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Суд вказував, що заявником не надано доказів на підтвердження здійснення будь-якого стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису. Крім того, суд встановив відсутність відповідності виду забезпечення позову, який просив застосувати позивач, позовним вимогам.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем для підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, необхідно брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

За змістом частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Виходячи зі змісту ст.ст. 149-153 ЦПК України, забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Згідно з пп. 6, 7 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

ОСОБА_1 в заяві про забезпечення позову зазначає, що на підставі протиправного, вчиненого з порушеннями Закону «Про нотаріат» та оспорюваного ним наразі виконавчого напису № 14999 від 15.04.2020, з нього вже стягуються та будуть стягуватись кошти на користь ТОВ «Фінансової компанії «Аланд», яке фактично не набуло права на їх отримання.

Але суд цим обставинам оцінки не надав, залишивши поза увагою матеріали виконавчого провадження, копії з яких додані до заяви про забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є:

-звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права),

корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти

інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

-звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід

боржника;

-вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

-заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить

йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

-інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Сам факт наявності в матеріалах виконавчого провадження постанови про арешт

коштів вже означає, що приватний виконавець вчиняє дії з примусового виконання виконавчого напису.

На це вказує також постанова приватного виконавця Проценка Д.Ю. від 31.07.2020р. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, згідно з якою приватним виконавцем встановлено, що боржник ОСОБА_1 отримує пенсію в Управлінні ПФУ в Запорізькому районі Запорізької області, та визначено здійснювати відрахування у розмірі 20 % з усіх видів його доходів ( а.с. 50-51).

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 34 Закону «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Відтак, обраний заявником ОСОБА_3 спосіб забезпечення позову відповідає положенню ст. 150 ЦПК України, та передбачений п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Зважаючи на вказане, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв незаконну ухвалу, зазначивши про невідповідність забезпечення позову позовним вимогам, при тому, що в заяві про забезпечення позову ОСОБА_3 просив зупинити стягнення у виконавчому провадженні ВП № 62680127 на підставі оскаржуваного виконавчого напису, а позовними вимогами є визнання виконавчого напису № 14999, вчиненого 15.04.2020р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, колегією суддів встановлено, що на підставі оспорюваного виконавчого напису вже було вчинено фактичні дії щодо звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 .

Тобто, існує безпосередній ризик необґрунтованого списання коштів позивача за виконавчим написом у цій справі попри його оскарження в судовому порядку.

Однак, суд першої інстанції на наведене належної уваги не звернув, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про те, що заявником не доведено необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення заяви про забезпечення позову в обраний позивачем спосіб.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 у особі представника адвоката Вертелецької Тетяни Вячеславівни задовольнити.

Ухвалу Запорізького районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2023 року про відмову у забезпеченні позову скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Забезпечити позов ОСОБА_1 у цій справі шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного напису від 15.04.2020р., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 16 жовтня 2023 року.

Головуючий: С.В. Маловічко

Судді: М.С. Гончар

В.Ю. Бєлка