Справа № 466/7210/23
Провадження № 2-о/466/223/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2023року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Свірідової В.В.

при секретарі Мошовської М.-.П.

з участю заявника ОСОБА_1

представника заявника адвоката Панькевич М.Б.

справа №466/7210/23, 2-о/466/223/23

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , з участю заінтересованих осіб ОСОБА_2 , Львівської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, -

встановив:

13.07.2023 ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , звернулась до суду з заявою, з участю заінтересованих осіб ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який знаходиться за адресою: м. Львів, пл. Ринок,1, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, в якому просить встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт: серія НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) № НОМЕР_3 виданого 19 червня 1995 року виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів, що посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 дійсно належить на праві приватної, спільної (сумісної чи часткової) власності гр. ОСОБА_2 та членам його сім`ї ОСОБА_3 .

В обґрунтування заяви зазначив, що відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Рогатинським РВ УМВС в Івано-Франківській області 15 березня 2002 року, прізвище, ім`я, по батькові заявника вказано як ОСОБА_1 , яка народилися ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Долиняни Рогатинського району Івано-Франківської області.

Заявнику ОСОБА_1 та заінтересованій особі ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 47,80 кв.м.

Проблема полягає в тому, що в цьому свідоцтві ім`я заявника вказане як ОСОБА_4 , без букви «і».

Ця помилка перешкоджає заявниці розпоряджатися своєю власністю. Виправити помилку в документі в позасудовому порядку неможливо, тому заявник змушений звернутись у суд із заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документа.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 01.09.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження (а.с.29).

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Панькевич М.Б. заяву підтримали та просили її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, на адресу суду скерував письмові пояснення, в яких заяву ОСОБА_1 підтримав та просив її задовольнити та розгляд справи здійснювати без його участі.

Заінтересована особа Львівської міської ради у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних доказів, заяв та клопотань на адресу суду не надходило.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності заінтересованих осіб.

Заслухавши пояснення заявниці та представника заявника,повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні відносини між сторонами, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено та підтверджено доказами наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Зокрема суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Аналогічно згідно п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи. Разом з тим, на підставі п.6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається, якщо такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку, їх встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Рогатинським РВ УМВС в Івано-Франківській області 15 березня 2002 року, прізвище, ім`я, по батькові заявника вказано як ОСОБА_1 , яка народилися ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Долиняни Рогатинського району Івано-Франківської області (а.с.6-7).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 47,80 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок) № НОМЕР_3 , видане 19 червня 1995 року (а.с.8), однак у даному свідоцтві вказано ім`я заявника як « ОСОБА_4 ».

У свідоцтві про народження серії НОМЕР_4 , виданому 12 лютого 1977 року, ім`я заявника записане як « ОСОБА_4 » (а.с.13).

У свідоцтві про одруження серії НОМЕР_5 , виданому 15 листопада 1995 року Шевченківським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Львова, її ім`я вказане вже як ОСОБА_4 : ОСОБА_1 . (До одруження та зміни прізвища ОСОБА_3 ) (а.с.14).

Причина різного написання імені ОСОБА_1 є неправильним перекладом її ім`я з російської на українську мову. І такий напис імені « ОСОБА_4 » чи його переклад (з паспорта виданого в Українській УРСР) зроблено органами МВС України у 1996 році коли, їй видавали перший паспорт громадянина України з номером НОМЕР_6 від 02.04.1996р, в якому було вказане ім`я ОСОБА_4 та прізвище до шлюбу ОСОБА_5 . Про такий паспорт іде мова у відповіді на адвокатський запит Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління юстиції в 06 липня 2023 року вих № 59/22.34-23 на мій адвокатський запит. У відповіді вказано, що підставою для внесення персональних даних до актового запису про шлюб громадян є паспорт. Громадянка ОСОБА_6 пред`явила для реєстрації шлюбу паспорт НОМЕР_6 від 02 квітня 1996 року, виданий Шевченківським РВВС м. Львова. Відповідно на підставі зазначеного паспорта було внесено відомості до актового запису про шлюб№ 570 від 15 листопада 1997 року на ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Далі на підставі цього запису було видано свідоцтво про шлюб (а.с.14).

05 липня 2023 року Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки у відповідь на заяву ОСОБА_1 повідомило, що квартира АДРЕСА_4 зареєстрована на праві спільної сумісної власності за: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ( ОСОБА_5 -дівоче прізвище), на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 19.06.1995 р. за № НОМЕР_3 (а.с.17).

Дане свідоцтво видавалось виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням за № 402, яке в подальшому було зареєстроване в ЛМБТІ за р. №12726. Відповідно Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки не може виправити у вищезазначеному свідоцтві про право власності ім`я співвласника квартири з ОСОБА_4 на ОСОБА_4 (а.с.17).

04 липня 2023 року комунальна установа «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» на звернення ОСОБА_1 надала відповідь за №2903-вих-81535, в якій вказала, що відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (а.с.16).

ОСОБА_1 та ОСОБА_8 є одна і та ж особа, донька ОСОБА_2 (Заінтересована особа 1), що підтверджує свідоцтво про народження НОМЕР_4 , виданому 12 лютого 1977 (а.с.13).

В будинковій книзі на квартиру АДРЕСА_5 її ім`я написано на другій сторінці « ОСОБА_4 », а в розділі IV прописано «Наталія» (а.с.9-12).

Вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається, якщо такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Відтак, оскільки існує орфографічна помилка в документах, що в свою чергу унеможливлює розпорядження ОСОБА_1 своє власністю, а тому необхідно встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт: серія НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) № НОМЕР_3 виданого 19 червня 1995 року виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів, що посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 дійсно належить на праві приватної, спільної (сумісної чи часткової) власності гр. ОСОБА_2 та членам його сім`ї ОСОБА_3 .

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що заява є підставною та її слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 247, 259, 263-265, 268, 315, 319, 352 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

заяву задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) № НОМЕР_3 , виданого 19 червня 1995року виконкомом Львівської міської ради народних депутатів, що посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , дійсно належить на праві приватної спільної (сумісної чи часткової) власності гр. ОСОБА_2 та членам його сім`ї ОСОБА_3 .

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Заінтересована особа: Львівська міська рада, юридична адреса: м. Львів, пл Ринок,1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення тексту рішення апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлено 13.10.2023.

Суддя В. В. Свірідова