Справа № 444/2777/23
Провадження № 2/444/883/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Мамедова Г.І.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися в суд з позовом до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання права власності на нерухоме майно. Просять суд визнати за:

- ОСОБА_1 право власності на 1/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_2 право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_3 право власності на 2/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 ,

з підстав зазначених у позові.

Позивачі в підготовче судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином, однак 15.09.2023 року подали на адресу суду письмові заяви, у яких просять справу розглядати у їх відсутності. Зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять такі задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення у справі.

Представник відповідача, Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Жовківської міської ради Львівського району Львівської області на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, проти позовних вимог не заперечують, при вирішенні справи покладаються на думку суду.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Жовківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в підоготове судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від них на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника.

Крім того, на адресу суду надійшла належним чином завірена копія спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , яка витребовувалася судом із Жовківської державної нотаріальної контори.

А тому, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивачів, представника відповідача, представника третьої особи, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідач фактично не заперечує проти позовних вимог, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що видно з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_5 залишилося наступне спадкове майно: житловий будинок АДРЕСА_1 , що стверджується свідоцтвом про право особистої власності на будівлі від 26.05.1990р. на праві колгоспного двору головою якого є ОСОБА_5 (а.с. 28 спадкової справи № 331/2017).

Відповідно до виписки з погосподарської книги станом на 30.06.1990 року, що знаходиться в АДРЕСА_1 головою колгоспного двору є ОСОБА_5 , члени двору - ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с. 19 спадкової справи № 331/2017).

Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняв ОСОБА_4 фактично, але юридично не оформив, про що зазначено в свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 21.03.2018 року.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що видно з копії свідоцтва про смерть.

Після його смерті залишилося наступне спадкове майно 1/5 частина житлового будинку АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 склав в користь ОСОБА_3 заповіт, який посвідчено секретарем виконкому Староскварявської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за № 52, що видно з його копії (а.с.10 спадкової справи) .

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 21.03.2018 року.

Житловий будинок на праві колгоспного двору зареєстрований на праві колгоспного

двору .

Відповідно до довідки станом на 30.06.1990 року членами колгоспного двору, який знаходиться по АДРЕСА_1 були:

ОСОБА_5 -голова двору;

ОСОБА_4 -член двору;

ОСОБА_1 -член двору;

ОСОБА_2 -член двору;

ОСОБА_6 - член двору.

ОСОБА_6 змінила своє прізвище на « ОСОБА_7 » у зв`язку з укладенням шлюбу, який розірвала за рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 18.06.2012 року, що видно з його копії.

Відповідно до ст.120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Таким чином всі вище перелічені особи, являються співвласниками даного будинковолодіння в рівних частинах тобто по 1/5.

Відповідно п.6 до постанови Пленуми Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р. до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

Розмір частки члени двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та не працездатних.

Відповідно до ч. 3 ст.3 Закону України від 01.07.2004р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрації, передбаченої цим Законом, за таким умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , однак нотаріус відмовила їй у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у ОСОБА_4 відсутнє належним чином зареєстроване право власності на житловий будинок , що видно з листа за № 858/01-16 від 21.03.2018 року.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом.

Згідно ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Досудове врегулювання спору не проводилося.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 належав до колгоспного типу двору членами якого було пятеро осіб, кожен з яких мав право на 1/5 частку вказаного будинковолодіння, з яких троє позивачів. Одна із позивачів - ОСОБА_3 успадкувала по заповіту після смерті ОСОБА_4 його частку, однак спадщини оформити не може, оскільки спадкодавець такого права належним чином не зареєстрував.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивачів.

Керуючись ст. ст. 23, ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, ст. 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , як членом колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , як членом колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності на 1/5 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , як членом колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності на 1/5 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 17 жовтня 2023 року.

Суддя: Зеліско Р. Й.