Справа № 471/1147/23
Провадження №2-о/471/39/23
Номер рядка звіту 28
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2023 р.

Братський районний суд Миколаївської області

у складі:

головуючого судді Гукової І.Б.,

за участю секретаря Холоденко І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Братське цивільну справу № 471/1147/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересова особа: ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

26.09.2023 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересова особа: ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Заявник свої вимоги мотивує тим, що 23.02.2015 року між сторонами, було укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського районного управління юстиції у Миколаївської області, актовий запис № 10. Від даного шлюбу дітей не мають. Сторони проживають окремо з 2010 року внаслідок того, що ОСОБА_3 засуджений до позбавлення волі. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, в зв`язку з чим звернувся до суду з даною заявою.

Заявник до суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності заяву підтримала та просила задовольнити.

У судове засідання не з`явилась заінтересована особа, про дату, час, та місце був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

Дослідивши матеріали справи суд встановив.

За змістом ч.3 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Відповідач засуджений вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.10.2021 до позбавлення волі строком на 9 років та згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.06.2023 року перебуває в ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор".(а.с.7-9).

23.02.2015 року між сторонами, було укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського районного управління юстиції у Миколаївської області, актовий запис № 10.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Стаття 55 СК України встановлює обов`язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї.

Крім того, за ст. 56 СК України, дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання, мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин.

Але кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин або до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб.

Та як слідує із заяви, сторони шлюбні відносини фактично припинили, а тому у суду є підстави вважати, що вони про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги не піклуються, шлюбні стосунки не підтримують, внаслідок чого їх шлюб носить формальний характер.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

При цьому, за правилами ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом він припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу, а документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 3 ст. 115 СК України).

Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

За таких фактичних обставин, враховуючи відносини між сторонами, суд вважає, що подальше сумісне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу суперечить їхнім же інтересам, а тому такий шлюб, згідно вимог ч. 3 ст. 105, ст. 110, ст. 112 СК України підлягає розірванню, а заява - задоволенню.

Судові витрати залишити за заявником.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 280, 282, 293 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересова особа: ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, що укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 23.02.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського районного управління юстиції у Миколаївської області, актовий запис № 10- розірвати.

Після розірвання шлюбу змінити прізвище з " ОСОБА_4 " на " ОСОБА_5 ".

Судові витрати залишити за заявником.

Заявник - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: с. Новокостянтинівка, Вознесенський район Миколаївська область.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 , місце перебування: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

СуддяІ.Б. Гукова