н/п 6/490/226/2023 Справа № 490/8558/21
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:головуючого судді Гуденко О.А.,при секретарі Позднякову Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві заяву Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому листі у справі № 490/8558/21 за позовом ФОП ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування збитків в порядку регресу,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить замінити стягувача ФОП ОСОБА_2 на його правонаступника ФОП ОСОБА_1 у виконавчому листі № 490/8558/21 за позовом ФОП ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування збитків в порядку регресу.

Заяву мотивує тим, що 05 червня 2023 року Центральним районним судом м. Миколаєва було ухвалено заочне рішення по справі № 490/8558/21, яким цивільний позов Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування збитків в порядку регресу - задовольнити частково. Стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Фізичної особи підприємця « ОСОБА_2 » (РНОКПП НОМЕР_1 ) завдані збитки в порядку регресу в розмірі 21 000 грн., судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 908,00 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 5 469,80 грн.

Також, в обґрунтування заяви послався на те, що згідно Договору № 26/06/2023 від 26.06.2023 року, укладеного між ФОП « ОСОБА_2 » та ФОП « ОСОБА_1 » про відступлення права вимоги, Кредитор передав (відступив), а ФОП ОСОБА_1 отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 162981943 від 16.04.2020 року.

Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов`язані, у зв`язку з чим ФОП « ОСОБА_1 » набуло усіх прав первісного кредитора та стало правонаступником.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А. від 20.09.2023року прийнято до розгляду вказану заяву, призначено судове засідання.

Заявник в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового засідання повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Боржники в судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час судового засідання повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

У зв`язку неявкою учасників справи в судове засідання, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що заява про заміну сторони виконавчого провадження підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 05.06.2023 року в справі № 490/8558/21 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Фізичної особи підприємця « ОСОБА_2 » (РНОКПП НОМЕР_1 ) завдані збитки в порядку регресу в розмірі 21 000 грн., судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 908,00 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 5 469,80 грн.

26.06.2023 року між ФОП « ОСОБА_2 » та ФОП « ОСОБА_1 » укладено Договір № 26/06/2023 від 26.06.2023 року про відступлення права вимоги, відповідно до якого ФОП « ОСОБА_1 » набуло право вимоги до боржника ОСОБА_3 з відшкодування у порядку регресу, збитків завданих потерпілому за договором № 26/06/2023 від 26.06.2023 про відступлення права вимоги.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За приписами постанови Верховного Суду України від 20.11.2013 року №6-122цс13 за своєюсуттюзаміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.15 закону «Провиконавчепровадження» (в чинній на час постановленняоскаржуванихухвалредакції) за заявоюзаінтересованої особи. Такоюзаінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник). Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Згідно ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до ч. 5 ст. 442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512,514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 14 ЦПК України і статті 18 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положення ст. ст. 124 та 129 Конституції України були розглянуті Конституційним Судом України, який у своєму рішенні № 18-рп/2012 від 13.12.2012 вказав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Розглядаючи справу № 5-рп/2013, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.06.2013 зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконаннярішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Європейський суд) як джерело права.

Так, у рішенніЄвропейського суду в справі "Совтрансавто-Холдинг" протиУкраїни" (заява № 48553/99) від 25.07.2002 зазначено, щовідповідно до йогопрецедентної практики право на справедливийсудовийрозгляд, гарантованийстаттею 6 § 1, повиннетлумачитися в світліпреамбулиКонвенції, яка проголошує верховенство права, як елементспільноїспадщини держав-учасниць. Одним з основнихелементів верховенства права є принцип правовоїпевності, якийсередіншогопередбачає,що у будь-якомуспорірішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставленепідсумнів ("БрумарескупротиРумунії").

Згіднозістаттею 1 Першого протоколу до Конвенціїкожнафізичнаабоюридична особа має право мирно володітисвоїммайном. Ніхто не може бути позбавленийсвоєївласностіінакше як в інтересахсуспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У п. 43 рішенняЄвропейського суду від 20.07.2004 у справі "ШмалькопротиУкраїни" (заява № 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенціїгарантує кожному право на звернення до суду абоарбітражу з позовомстосовно будь-якихйогоцивільних прав та обов`язків. Таким чином, цястаттяпроголошує "право на суд", одним з аспектівякого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правовихпитаньдо суду. Однак, це право було б ілюзорним, якбиправова система держави допускала, щобостаточнесудоверішення, яке маєобов`язкову силу, не виконувалося на шкоду однійзісторін. Було б незрозуміло, якбистаття 6 детально описувалапроцесуальнігарантії, якінадаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачалавиконаннясудовихрішень. Якщотлумачитистаттю 6 як таку, щостосуєтьсявиключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, щосуперечать принципу верховенства права, якийдоговірнідержавизобов`язалисяповажати, ратифікуючиКонвенцію. Отже, для цілейстатті 6 виконаннярішенняухваленого будь-яким судом, маєрозцінюватися як складовачастина "судового розгляду".

Також у рішенніЄвропейського суду від 18.05.2004 у справі "Продан протиМолдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщоправова система держав, якіратифікувалиКонвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішеннюзалишатисяневиконаним, завдаючишкодиоднійзісторін.

Таким чином, судовірішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення не призводить до відновленняпорушеного права. Відсутність у сторониможливостідомогтисявиконання судового рішення, винесеного на йогокористь, є втручанням у право сторони на мирневолодіннямайном, щопорушеннямпершого пункту статті 1 Першого протоколу Конвенції.

Враховуючи, що рішення суду фактично не виконано, а також те, що ФОП « ОСОБА_1 » прийняв право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих потерпілому за Договором № 26/06/2023 від 26.06.2023 року про вудступлення права вимоги, то суд приходить до висновку, що дані обставини є підставою для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 20, 352, 353, 433, 442, 446, п. 17.4 перехідних положень ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

ЗаявуФізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому листі у справі № 490/8558/21 за позовом ФОП ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування збитків в порядку регресу- задовольнити.

Замінити стягувача ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на його правонаступника, а саме: Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 »(код РНОКПП - НОМЕР_2 ) у виконавчому листі у справі № 490/8558/21 за позовом ФОП ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування збитків в порядку регресу.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.А. Гуденко