Справа № 944/5110/23
Провадження №6/944/58/23
УХВАЛА

18.10.2023 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - Колтуна Ю.М.

з участю секретаря судового засідання Романик Н.Я.

з участю представника заявника- ОСОБА_1

представника стягувача- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Яворів заяву представника заявника ОСОБА_3 адвоката Сергієнко Ніни Олександрівни про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

03.10.2023 ОСОБА_1 , яка діє в інтересах заявника ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою в якій просила визнати судовий наказ про стягнення з заявника аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання спільних дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заяви зазначила, що 22.09.2023 заявнику стало відомо з сайту «Судова влада України» про видачу спірного судового наказу. Текст судового наказу оприлюднено 12.09.2023, проте 04.09.2023 на електронну адресу суду було надіслано заперечення щодо видачі судового наказу. ОСОБА_3 вважає його таким, що не підлягає виконанню, оскільки усі четверо дітей зареєстровані за місцем проживання батька у АДРЕСА_1 . Водночас представник заявника вказує, що 13.12.2022 батько разом з дітьми виїхав за кордон, а саме до Німеччини, де і проживають станом на 22.09.2023, що підтверджується відповідними документами. Оскільки спільні діти, на утримання яких стягуються аліменти, проживають разом із батьком ОСОБА_8 , в останнього відсутній обов`язок сплачувати аліменти на їх утримання.

Заявник (боржник) ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, представник заявника ОСОБА_1 в судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним в заяві, зазначила, що вказаний вище виконавчий документ не підлягає виконанню, оскільки ОСОБА_3 утримує своїх дітей, які проживають з ним.

Стягувач ОСОБА_4 в судове засідання також не з`явилася, представник стягувача ОСОБА_2 заперечив щодо задоволення заяви та пояснив, що діти на даний час перебувають з матір`ю у Федеративній Республіці Німеччина та вона матеріально їх утримує.

Суд, вислухавши пояснення представника заявника, представника стягувача, дослідивши матеріали справи № 944/5110/23, вивчивши заяву з додатками, вважає, що заява про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2ст. 160 ЦПК України, із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Судом встановлено, що Яворівським районним судом 04.09.2023 було видано судовий наказ про стягнення аліментів по справі № 944/5110/23, яким стягнуто із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, щомісячно, починаючи з дня подання заяви - 09.08.2023.

Також стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 268 грн. 40 коп.

04.09.2023 представником заявника на електронну адресу суду скеровано заперечення на заяву про стягнення аліментів відповідно до якого саме батько проживає із дітьми та здійснює їх повне забезпечення, посилаючись при цьому на наявність відповідних доказів.

Також судом встановлено, що діти на даний час проживають у Федеративній Республіці Німеччина, що підтверджується копіями тимчасових посвідчень, а також дана обставина не заперечується представником стягувача.

Відповідно до ст.173 ЦПК України, суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435цьогоКодексу.

За приписами частин 1, 2 статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою; 3) з інших причин, що виключають необхідність проведення виконавчих дій за таким виконавчим документом.

Суд наголошує, що за змістом статті 432 ЦПК України дослідженню підлягають не обставини припинення обов`язку за судовим рішенням, а докази припинення такого обов`язку.

Звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого документа - судового наказу таким, що не підлягає виконанню представник заявника посилається на те, що діти проживають разом із батьком та знаходяться на його утриманні, на її думку, факт проживання дітей разом із батьком свідчить про відсутність обов`язку сплати аліментів, у зв`язку з чим судовий наказ не підлягає виконанню.

Судовий наказ про стягнення аліментів є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог відповідно до п.4 ч.1 ст. 161 ЦПК України.

Відповідно до положень частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у даному випадку, не доведено наявність у стягувача відповідного права вимоги стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, що у відповідності до вимог ч.8 ст. 165 ЦПК України, є підставою для відмови у видачі відповідного наказу.

При цьому, судом з`ясовано, що питання про визначення місця проживання дітей сторін станом на дату подачі заяви про видачу судового наказу, не вирішувалось, проте, з огляду на встановлені судом обставини, вбачається спір про право.

Відповідно до частини третьої ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі N 2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Суд також бере до увагу, що за змістом ст.19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Однак, за обставинами даної справи між сторонами вбачається наявність спору як щодо місця проживання дітей, так і щодо обов`язку їх утримання що є перешкодою для звернення до суду із заявою про видачу судового наказу.

Таким чином, при відсутності рішення суду про визначення місця проживання дітей та враховуючи наявність протиріч між батьками з вказаного питання, а також з приводу обов`язку їх утримання, дані обставини свідчать про відсутність у стягувача ОСОБА_4 суб`єктивного права вимоги до ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів, оскільки в даному випадку наявний спір про право.

А тому, суд вважає за необхідне визнати таким, що не підлягає виконанню повністю судовий наказ від 04.09.2023 у справі №944/5110/23.

Керуючись ст. ст.259,160,173,432 ЦПК України, суд,

ухвалив :

заяву представника заявника ОСОБА_3 адвоката Сергієнко Ніни Олександрівни про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, судовий наказ у справі №944/5110/23, виданий 04.09.2023 Яворівським районни судом Львівської області, про стягнення щомісячно із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_2 , аліментів на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня подання заяви - 09.08.2023, а також судового збору в сумі 268 (двісті шістдесят вісім) грн. 40 коп. на користь держави.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.М.Колтун