САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1516/23
Провадження №2-з/726/10/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2023 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Асташева С. А.,

за участю секретаря судових засідань Сківернічук А.М.,

розглянувши увідкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці заяву АТ КБ «Приватбанк» про забезпечення позову, -

У С Т А Н О В И В:

На розгляді Садгірського районного суду м. Чернівці перебуває цивільна справа № 726/1516/23 за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння у якому просить суд витребувати у ОСОБА_1 на користь позивача нерухоме майно: квартиру загальною площею 35,9 кв.м., житловою площею 24,9 кв.м. реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, 19.10.2023 до суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог у якій позивач просить також визнати недійсним договір дарування вказаної квартири, який укладений 13.09.2018 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Войціховським А.В. і зареєстрований у реєстрі № 9485. Також просила залучити ОСОБА_4 до участі у справі в якості співвідповідача.

19.10.2023 на адресу суду надійшла заява АТ КБ «Приватбанк» про забезпечення позову у якій представник позивача ОСОБА_5 просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, квартиру за адресою: АДРЕСА_2 та встановити заборону ОСОБА_1 та будь яким іншим особам, державним реєстраторам,реєстраційним службам, нотаріусам, а також будь-яким іншим суб`єктам, які наділені владними повноваженнями щодо здійснення реєстраційних дій щодо нерухомого майна, відчужувати у будь-який спосіб та розпоряджатися нерухомим майном, в т.ч., але не виключно, шляхом продажу, дарування, міни, звернення стягнення, внесення до статутного капіталу юридичних осіб, шляхом передачі у спільну власність та вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна: квартиру АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, із внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про зазначену заборону, до набрання рішенням суду законної сили по цій справі.

Вказує, що спір виник з приводу повернення нерухомого майна, а спірна квартира за рік відчужена два рази, спочатку за безвідплатним договором дарування та після скасування Великою Палатою рішень за договором купівлі-продажу третій особі, що свідчить про намагання ОСОБА_2 ухилитися від звернення стягнення на квартиру в рахунок погашення заборгованості.

Посилається і на те, що спірне нерухоме майно без згоди Банку відчужено іншій особі за договором купівлі-продажу та наразі відсутні будь-які заборони та обтяження у державних реєстрах щодо цього майна, а тому існує очевидна небезпека відчуження майна іншим особам, що в свою чергу може заподіяти шкоди правам та інтересам АТ КБ «Приватбанк» та не зможе у майбутньому забезпечити реальне виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

Таким чином вважає, що заходи забезпечення позову, зокрема унеможливлять зареєструвати право власності на об`єкт нерухомості за третіми особами, тим самим у позивача відпаде необхідність у докладанні значних зусиль та витрат для відновлення прав, свобод та інтересів у разі невжиття цих заходів, звернення з новими позовами до суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч.2 ст. 247 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, доводи заяви про забезпечення позову, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. При цьому, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, захистом за яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно абз. 2 п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.06.2006 питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (ч.2 с.150 ЦПК України).

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст. 152 ЦПК України).

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17 зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову має бути співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 травня 2021 року у справі №914/1570/20 зазначила про те, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18 зроблено висновок, що судом має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Таким чином, оскільки позивачем, АТ КБ «Приватбанк», подано цивільний позов про витребування майна з чужого незаконного володіння, з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду та винесення рішення, за клопотанням позивача, вважає за необхідне вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту та заборони вчиняти певні дії (реєстраційні дії щодо спірного майна).

Не застосування таких заходів забезпечення позову може створити умови для зміни власників, а вказане спірне майно (квартира за адресою: АДРЕСА_1 ), яке є безпосереднім предметом спору, може бути в подальшому відчужене іншим особам, що істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача.

Враховуючи те, що між сторонами виник спір, який стосується витребування квартири, без вказаного забезпечення позову може утруднитись виконання можливого рішення суду, про що містилося обґрунтування в заяві про забезпечення позову, а тому суд знаходить правові підстави для забезпечення позову зазначеними представником позивача способами.

Враховуючи, що заява про забезпечення позову відповідає вимогам ст.151 та ст. 152 ЦПК України, прихожу до висновку, що така заява АТ КБ «Приватбанк» про вжиття заходів забезпечення позову підлягає задоволенню.

Також суд враховує і те, що вжиття таких заходів забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами та достатнім для виконання рішення суду у разі задоволення позову та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. При цьому суд виходить із того, що забезпечення позову стосується виключно квартири, про витребування якої заявлено позовні вимоги.

У випадку реалізації квартири в подальшому, можуть виникнути труднощі у її поверненні у випадку задоволення позову, так як можливий покупець буде добросовісним набувачем, а тому це може призвести до безповоротної втрати майна, що є предметом спору.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Також суд враховує і те, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно не позбавляє права відповідача на володіння та користування ним.

Заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений, зокрема, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV передбачено, що проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна. Про зупинення реєстраційних дій на підставі судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій державний реєстратор невідкладно повідомляє власника об`єкта нерухомого майна.

При таких обставинах, надавши оцінку обґрунтованості доводів заявника, щодо необхідності вжиття відповідних заходів, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву АТ КБ «Приватбанк» про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову у цивільній справі № 726/1516/23 наступним шляхом:

-накласти арешт на нерухоме майно: квартиру, загальною площею 35,9 кв.м., житловою площа 24,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

-встановити заборону ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 та будь-яким іншим особам, державним реєстраторам, реєстраційним службам, нотаріусам, а також будь-яким іншим суб`єктам, які наділені владними повноваженнями щодо здійснення реєстраційних дій щодо нерухомого майна, відчужувати у будь-який спосіб та розпоряджатися нерухомим майном, в тому числі, але не виключно, шляхом продажу, дарування, міни, звернення стягнення, внесення до статутного капіталу юридичних осіб, шляхом передачі у спільну власність та вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна: квартири, загальною площею 35,9 кв.м., житловою площею 24,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, із внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про зазначену заборону.

Відповідно до ч. 1 ст.157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Копію ухвалипро забезпечення позову направити для виконання особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було поставлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії.

Суддя С. А. Асташев