Єдиний унікальний номер (справа №) 216/1981/23
Номер провадження у суді 2/216/1442/23
19 вересня 2023 року місто Кривий Ріг
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Цимбалістенко О.В.,
за участю секретаря судового засідання Тітенка Д.С.,
позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - служба у справах дітей виконавчого комітету Металургійної у місті Кривому Розі ради, служба у справах дітей виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, -
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про позбавлення батьківських прав відносно синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги Позивач вказує на те, що Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, належним чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості у їх подальшій долі, не цікавиться станом їх здоров`я.
Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 квітня 2023 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання, на підставі статті 53 Цивільного процесуального кодексу України до участі у справі залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: службу у справах дітей виконавчого комітету Металургійної у місті Кривому Розі ради, службу у справах дітей виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради.
Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 червня 2023 року було закрито підготовче провадження, призначено судовий розгляд, клопотання позивача про виклик свідків для допиту в судовому засіданні задоволено.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги.
Представник третьої особи - служби у справах дітей виконавчого комітету Металургійної у місті Кривому Розі ради у судовому засіданні участі не брав, подав заяву про розгляд справи без участі представника.
Представник третьої особи - служби у справах дітей виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради у судовому засіданні участі не брав, подав заяву про розгляд справи без участі представника.
Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки до суду не повідомив, відзиву не подав. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило.
Статтею 223 ЦПК України визначені наслідки неявки учасників справи у судове засідання.
Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч. 4 ст. 223 ЦПК України).
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
При цьому, згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Водночас, оскільки суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи.
Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд розглядає справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
19 вересня 2023 року судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-
Позивач ОСОБА_1 народила двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження Серія НОМЕР_1 ), та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народженн Серія НОМЕР_2 ).
В свідоцтвах про народження дітей батьком вказаний ОСОБА_2 .
Позивач та відповідач по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.03.2014 року, який рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.10.2018 року, яке набрало законної сили 22.11.2018 року - розірвано.
Діти мешкають з Позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою від 15.03.2023 року ОСББ «АДРЕСА_1» та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 14.03.2023 року ОСББ «АДРЕСА_1».
ОСОБА_3 з дітьми не спілкується, жодних відносин з ними не підтримує, вихованням дітей займається мати ОСОБА_1 , бабуся ОСОБА_5 та дідусь ОСОБА_6 , що підтверджено Актом ОСББ «АДРЕСА_1» «Про проживання та виховання дітей» від 15.03.2023 року.
У зв`язку з тим, що матеріальної допомоги на утримання синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Відповідач добровільно не надає, Позивачка отримала судовий наказ від 09 жовтня 2017 року виданий Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення аліментів з Відповідача на утримання синів.
Судове рішення про стягнення аліментів з 2017 року по 2019 року відповідач виконував частково, а з грудня 2019 року по теперішний час взагалі не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість зі сплати аліментів, що підтверджується розрахунками Центрально-Міського ВДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного МРУ Міністерства юстиції (м. Одеса), а саме: за виконавчим провадженням ВП НОМЕР_5 від 27.03.2023 року щодо стягнення аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заборгованість станом на 01.03.2023 року складає 184019,90 грн.; за виконавчим провадженням ВП НОМЕР_6 від 27.03.2023 року щодо стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість станом на 01.03.2023 року складає 187464,50 грн.
В період з липня 2019 року по серпень 2021 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідував КЗ «Дошкільний навчальний заклад № 231» та у період з серпня 2020 року та по теперішній час ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідує КЗ «Дошкільний навчальний заклад № 231».
До дошкільних закладів відповідач не з`являвся, не цікавився вихованням дітей, вихованням дітей займається мати ОСОБА_1 , бабуся ОСОБА_5 та дідусь ОСОБА_6 , що підтверджено довідками з дошкільних закладів освіти.
Крім того з довідки Криворізької гімназії№ 75, вбачається, що Відповідач не приймає участі у вихованні сина - учня 1-А класу ОСОБА_3 , 2015 р.н., не цікавиться його навчання та учбовими досягненнями.
Згідно висновку виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради встановлено, що ОСОБА_2 повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, внаслідок чого орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , який є дідусем дітей, пояснив, що ОСОБА_2 не проживає з сім`єю з квітня 2017, дітьми не цікавиться, має заборгованість зі сплати аліментів.
Свідок ОСОБА_5 , яка є бабусею дітей, в судовому засіданні пояснила, що на сьомому місяці вагітності другою дитиною Відповідач покинув Позивачку, а після народження сина, навіть не забрав з пологового будинку. Життям дітей, принаймні під час війни не цікавився.
Свідок ОСОБА_7 пояснила в судовому засіданні, що вона є знайомою та товаришує з матір`ю Позивачки, в 2017 році, під час вагітності другою дитиною, ОСОБА_2 зник та більше вона його не бачила, хоча буває у гостях не рідше разу на тиждень, гуляє разом з ними у дворі.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини.
Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини.
У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Пунктом 15 Постанови визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.
Суд погоджується з висновком про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 , оскільки в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт неналежного виконання ним батьківських обов`язків, відсутність прояву інтересу до здоров`я, навчання, виховання малолітніх синів, що свідчить про ухилення батька від виконання батьківських обов`язків, а тому позовні вимоги про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню.
Згідно з частиною 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись ст.ст. 150, 155, 164, 165 СК України, ст.ст. 2, 5, 10-13, 81, 258-259, 268, 272, 280-283, 352, 354 ЦПК України, суд -
1. Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
2. Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно синів - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.
4. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

5. Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Третя особа, які не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - служба у справах дітей виконавчого комітету Металургійної у місті Кривому Розі ради, адреса місцезнаходження: 50069, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, проспект Миру, буд. 42.

Третя особа, які не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - служба у справах дітей виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, адреса місцезнаходження: 50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, буд. 27.

Повний текст рішення складено 28 вересня 2023 року.

Суддя О.В.Цимбалістенко