Номер провадження: 22-ц/813/5770/23
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

10.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Кострицького В.В., Стахової Н.В.,

за участю секретаря Гуденка Д.О.,

учасники справи: позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсиббанк», подану ОСОБА_3 ,

на рішення Київського районного суду м. Одеса від 06 березня 2023 року, ухваленого Київським районним судом м. Одеса у складі: судді Васильків О.В. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року позивач Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» (далі ПАТ «Укрсиббанк», Банк) звернулось із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який мотивувало тим, що між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 від 05.12.2007, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 69 680,00 дол. США, а позичальник зобов`язався повернути кредит у повному обсязі не пізніше 05.12.2037. За користування кредитними коштами позичальник зобов`язався сплачувати проценти у розмірі 12,9 % річних.

На забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 163327 від 05.12.2007.

ПАТ «Укрсиббанк» зазначає, що позичальник не здійснює платежів для погашення кредиту, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та просив стягнути з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_2 як поручителем заборгованість за кредитним договором № 0 від 05.12.2007 року по кредиту та процентам у розмірі 45047,24 дол. США та пені у розмірі 9181,07 грн, що утворилася станом на 20 грудня 2016 року згідно з умовами кредитного договору, стягнути судовий збір.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27.04.2017 позовні вимоги ПАТ "УкрСиббанк" задоволено у повному обсязі.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18.05.2018 скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 27.04.2017 по справі № 520/16545/16-ц, та призначено до судового розгляду.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнає, оскільки вона листа від банку про новий розмір процентної ставки та вимоги про дострокове повернення кредиту не отримувала, оскільки банк в порушення п.п.5.2. та 6.2. договору про надання споживчого кредиту не надсилав жодних повідомлень на адресу, зазначену в договорі. Вимога банку про дострокове повернення кредиту не ґрунтується на умовах договору та вимогах закону. Між позивачем та ОСОБА_1 була підписана додаткова угода, в якій зазначено про доповнення договору цією угодою, проте в угоді відсутній підпис поручителя, а п. 2.1 Договору поруки визначено умову, за якою кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови Основного договору з боржником, в зв`язку з чим додаткова угода не може бути дійсною.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, оскільки кредитним договором з 2007 року передбачалася щомісячна оплата коштів банку, а стягується прострочена заборгованість, що забороняється ч. 7 п. 11 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції станом на час укладення договору).

31.07.2018 ПАТ "УкрСиббанк" звернулось до суду з заявою про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 0 від 05.12.2007 по кредиту та процентам у розмірі 53525,63 доларів США та пені за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам у розмірі 74239,81 грн, а також стягнути з відповідачів понесені судові витрати в розмірі 22171,68 грн в рівних частках, посилаючись на те, що позовна заява до суду була направлена в грудні 2016 року, і станом на 13.07.2018 заборгованість за кредитним договором № від 05.12.2007 не погашена, отже банком було підготовлено новий розрахунок заборгованості станом на 13.07.2018.

У відзиві на збільшену позовну заяву відповідач ОСОБА_1 просить відмовити у задоволення позовної заяви у повному обсязі, посилається на те, що збільшені позовні вимоги є перерахунком заборгованості, який при умовах розірвання договору позивачем в односторонньому порядку (судовий порядок вирішення спору) є недоречним. ОСОБА_1 вважає, що законне та обгрунтоване право на стягнення коштів з позичальника банк має виключно по: відсотках на прострочені поточні платежі - з 13.05.2016 по - 12.12.2016 та поточних платежах - з 13.05.2016 по 13.07.2018.

Відповідач також зазначає, що згідно з п. 6.2. Договору про надання споживчого кредиту від 05.12.2007 № 0 визначено, що у разі неотримання вимоги кредитором терміни дострокового повернення кредиту та сплати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит та плата за кредит обов`язковими до повернення та сплати в повному обсязі з 41-го календарного дня, рахуючи з дати відправки позичальнику вимоги. В матеріалах справи міститься поштове повідомлення про невручення ОСОБА_1 вимоги про дострокове повернення кредиту. Відповідно з дня винесення вимоги слід відрахувати 41-й день, з якого і припинилась дія договору. Сорок першим днем з дня складення вимоги є 12.12.2016. Відповідно договір кредиту достроково припинив дію з 12.12.2016. При цьому дострокове припинення дії договору не дає право банку на дострокове отримання всієї суми кредиту, оскільки станом, як на дату подання вимоги - 02.11.2016, так і на час припинення дії договору - 12.12.2016, умови п. 6.1.2., 1.2.2. договору споживчого кредиту та додатку № 1 (строчки 108, 109) до нього, не надавали права банку в односторонньому порядку вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно законне та обгрунтоване право на стягнення коштів з позичальника банк має виключно по: відсотках на прострочені поточні платежі - з 13.05.2016 по - 12.12.2016, а по поточних платежах - з 13.05.2016 по - 13.07.2018. При цьому представник відповідача ОСОБА_1 погоджується з розрахунком заборгованості, наведеним адвокатом Охотніковим В.В., та вказує, що ОСОБА_1 в цій частині визнає позовні вимоги.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 посилається на те, що позовні вимоги до позичальника ОСОБА_1 є обгрунтованими частково у сумі 4027,29 дол. США та 9181,07 грн. Так, станом на дату подання банком вимоги 02.11.2016 № 30-12/36044 про дострокове повернення всієї суми кредиту та подання позову 26.12.2016 року умови пунктів 6.1.2., 1.2.2. договору споживчого кредиту та строки № 108, 109 додатку № 1 до нього не надавали права банку в односторонньому порядку вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно законне та обгрунтоване право на стягнення коштів з позичальника банк має виключно по поточних платежах та суми відсотків нарахованих на прострочені поточні платежі за період 13.05.2016 - 20.12.2016.

У відзиві на заяву про збільшення позовних вимог відповідач ОСОБА_2 посилається також на те, що позивачем пропущено строк пред`явлення позову до поручителя, оскільки 05.12.2007 після укладення договору поруки без відома поручителя позичальник та кредитор змінили умови основного договору, уклавши додаткову угоду з додатками 2, 3 до неї, збільшивши обсяг відповідальності. Відповідно, укладенням між банком та ОСОБА_1 05.12.2007 року додаткової угоди з додатками до договору 2, 3 строк звернення банку з позовом до поручителя розпочався 06.12.2007 року та закінчився 06.12.2010 , в зв`язку з чим відповідач ОСОБА_2 підтримує заяву про застосування строків позовної давності. При цьому обгрунтованою до стягнення з відповідача ОСОБА_1 сумою представник відповідача ОСОБА_2 вважає 8098,24 дол. США.

Ухвалою суду від 27.12.2018 зупинено провадження у справі № 520/16545/16-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором до набрання законної сили судовим рішенням в справі № 522/5075/18 за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", третя особа - ОСОБА_1 , про визнання договору поруки припиненим.

Ухвалою суду від 14.09.2021 провадження у справі поновлено.

06.11.2021 відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до АТ "УкрСиббанк", третя особа - ОСОБА_1 , про визнання договору поруки припиненим.

Ухвалою суду від 30.11.2021 повернуто зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 заявнику.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 30.11.2021 по справі призначено судово-економічну експертизу, на час проведення якої провадження у справі зупинено.

28.06.2022 судом отримано повідомлення судового експерта № 21-7256 від 23.12.2021 про залишення ухвали суду без виконання в зв`язку з несплатою рахунку за проведення експертизи.

08.07.2022 ухвалою Київського районного суду м. Одеси поновлено провадження у справі.

Рішенням Київського районного суду м. Одеса від 06 березня 2023 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" заборгованість за кредитним договором № 0 від 05.12.2007 у розмірі 8098,24 дол. США.

В іншій частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" судовий збір у розмірі 2961,41 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, від імені Акціонерного товариства «Укрсиббанк» звернулася ОСОБА_3 , яка на підтвердження своїх повноважень як представник позивача надала Ордер про надання правової (правничої) допомоги серії АА № 0016711, виданий на підставі договору про надання правової допомоги Акціонерному товариству «Укрсиббанк № б/н від 01.10.2018 адвокатом Гладиш Я.М. у Одеському апеляційному суді, та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ № 6204, видане 27.09.2018 на підставі Рішення Ради адвокатів міста Києва від 13.09.2018 № 18 та підписане Головою ради адвокатів міста Києва Рафальською І.В., з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду як ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, за недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, з невідповідністю висновків суду, що викладені в оскаржуваному рішенні, фактичним обставинам по справі; з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Банку задовольнити в повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги є те, що Банк надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 69680 дол. США за умовами кредитного договору від 05.12.2007, суд першої інстанції всупереч статей 263-265, 367, 382 ЦПК України належним чином не встановив усі необхідні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не забезпечив повного та всебічного її розгляду, не надав належної оцінки поданим сторонами доказам, а саме неоспорення відповідачами факту отримання кредитних коштів, реалізація кредитором свого передбаченого ст. 1050 ЦК України права зміни строку виконання основного зобов`язання, оскільки в матеріалах справи відсутні докази отримання вимог банку відповідачами, що з урахуванням розділу 6 кредитного договору свідчить про те, що строк повернення кредиту у повному обсязі настав на 41 календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту, тобто з 13 грудня 2016 року; судом не досліджено наданий банком розрахунок заборгованості, який є зрозумілим, вичерпним, чітко відображає нарахування відсотків, детальний опис, натомість без відповідного обгрунтування покладено в основу рішення розрахунок представника відповідача ОСОБА_2 , який не має спеціальних знань, а його розрахунок носить інформаційно-аналічний характер; посилання суду на відсутність висновку судового експерта щодо розміру заборгованості за кредитом не ґрунтується на вимогах процесуального закону; в частині висновку про припинення поруки та відсутності підстав для задоволення позовних вимог Банку в частині стягнення кредитної заборгованості з відповідача ОСОБА_2 суд безпідставно застосував до спірних правовідносин ч. 1 ст. 559 ЦК України, так як укладення додаткової угоди від 05.12.2007 не призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя (Постанова Верховного Суду від 18.08.2021 у справі № 522/5075/18), судом не взято до уваги, що п. 5.1. Кредитного договору передбачено можливість зміни процентної ставки, не встановлюючи обмежень щодо розміру такого збільшення, суд не зазначив і не обгрунтував, чому саме розрахунок представника ОСОБА_2 адвоката Охотнікова В.В. приймається, а розрахунок Банку ні.

Щодо припинення поруки та відсутності підстав для задоволення позовних вимог Банку в частині стягнення кредитної заборгованості з відповідача ОСОБА_2 , суд дійшов помилкових висновків про припинення поруки та безпідставно застосував до спірних правовідносин ч. 1 ст. 559 ЦК України, так як укладення додаткової угоди від 05.12.2007 не призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя ( Постанова Верховного Суду від 18.08.2021 у справі №522/5075/18).

Отже, первісні умови кредитного договору (п. 5.1) передбачають можливість зміни процентної ставки, не встановлюючи обмежень щодо розміру такого збільшення, тобто - у будь-якому розмірі.

Таким чином, додаткова угода деталізує порядок та умови можливого збільшення відсоткової ставки на підставі п. 5.2 Кредитного договору, але не змінює зміст існуючих зобов`язань та не змінює існуючу ставку, яка визначена кредитним договором у розмірі 12,9 % річних (п. 1.3.1 кредитного договору).

Уклавши 05.12.2007 Кредитний договір, додаткову угоду до кредитного договору, договір поруки, відповідачі, у тому числі ОСОБА_2 , були ознайомлені з умовами усіх договорів, додатків і угод до них.

При розгляді справи суд безпідставно та неправомірно ототожнив «зміна умов договору» (доповнення договору пунктом) з поняттям «зміна зобов`язання» (зміна правовідношення та виникнення нового грошового обов`язку, з розміром більшим ніж первісний).

Висновки суду про збільшення обсягу відповідальності, як фактичної обставини, не підтверджені фактичними даними, оскільки відповідно розрахунку заборгованості процентна ставка, визначена п. 1.3.1 кредитного договору, не змінювалась і розрахунки здійснювались виходячи зі ставки 12,9 % річних, а тому необґрунтовані й не відповідають фактичним обставинам і матеріалам справи.

Також, Банк звертає увагу, що 18 серпня 2021 року, Верховний Суд ухвалив постанову по справі № 522/5075/18, якою вирішив касаційну скаргу АТ`Укрсиббанк» задовольнити частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07.11.2018 та постанову Одеського апеляційного суду від 03.09.2020 скасовано і ухвалено нове про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 до АТ "УкрСиббанк", третя особа - ОСОБА_1 , про визнання договору поруки припиненим. Тобто, позов ОСОБА_2 вже розглянуто. Обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені обставини.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Укрсиббанк» відповідач ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Колеснікової Ю.С. апеляційну скаргу не визнала, просила відмовити у її задоволенні.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2023 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02 червня 2023 року розгляд справи призначений на 25 липня 2023 року о 16.45 год.

24 липня 2023 року від відповідачки ОСОБА_1 в особі свого представника надійшла заява про повернення апеляційної скаргу апелянту, яку ухвалою суду від 31 липня 2023 року було повернуто заявниці без розгляду.

25 липня 2023 року розгляд справи відкладений на 10 жовтня 2023 року о 12.30 год.

22 серпня 2023 року відповідачка ОСОБА_1 удруге звернулася із заявою про повернення апеляційної скарги АТ «Укрсиббанку» апелянту в порядку ч. 5 ст. 357 ЦПК України, яку подано з дотриманням вимог ст. 183 ЦПК України, докази надіслання іншим учасникам справи додано.

В заяві, зокрема йдеться про відсутність у особиа, яка підписала та подала від імені позивача апеляційну скаргу Гладиш Я.М., повноважень як адвоката на представництво інтересів юридичної особи АТ «Укрсиббанк», оскільки наданий нею Ордер не відповідає Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» та Положенню про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженому рішенням Ради вдокатів України № 41 від 12.04.2019, про що безпосередньо зазначено у відповіді Національної асоціації адвокатів України вих. № 1121/0/2-23 від 21.06.2023.

В судове засідання з`явилися представники відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно.

Інші учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

На початку судового засідання, до доповіді судді-доповідача, представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Колеснікова Ю.С. підтримали заяву про повернення апеляційної скарги АТ «Укрсиббанку» в порядку ч. 5 ст. 357 ЦПК України та одночасно просила закрити апеляційне провадження.

Представник відповідача ОСОБА_2 покладався на розсуд суду.

Вислухавши осіб, що з`явилися, дослідивши матеріали справи, що стосуються вирішення вказаного процесуального питання, колегія суддів доходить наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Юридична особа незалежно від порядку її створення, берє участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника (ч. 3 ст. 58 ЦПК України).

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (ч. 4 ст. 62 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

За змістом ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера (ч. 2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»).

Рішенням Національної асоціації адвокатів України Ради адвокатів України № 41 від 12.04.2019 затверджено положення про ордер про надання правничої (правової) допомоги (Положення № 41).

Відповідно до п.п. 2, 3 Положення № 41 ордер на надання правової допомоги - письмовий документ, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги у випадках і порядку, встановлених Законом України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншими законами України.

В Україні встановлюється єдина, обов`язкова для всіх адвокатів, типова форма ордера, яку затверджує Рада адвокатів України (зразок в Додатку 1).

Згідно з п. п. 6, 7 Положення № 41 бланки ордерів, згідно затвердженої типової форми, генеруються у відповідному розділі «Особистого кабінету адвоката» на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України www.unba.org.ua слідуючи командам системи.

Облік згенерованих ордерів здійснюється автоматично системою управління електронної бази даних Єдиного реєстру адвокатів України. Історія генерування ордерів відображається у відповідному розділі «Особистого кабінету адвоката» на офіційному веб-сайті НААУ та у адміністративній частині електронної бази даних ЄРАУ.

За змістом п. 12 Положення № 41 ордер містить реквізити, серед яких, серія, порядковий номер ордера, двовимірний штрих-код QR-код) з посиланням на профайл адвоката в ЄРАУ.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.

Рішенням Ради адвокатів України № 26 від 17.12.2012 затверджений порядок ведення Єдиного реєстру адвокатів України (Порядок № 26).

Відповідно до п. 1.1 Порядку № 26 Єдиний реєстр адвокатів України - це електронна база даних, яка містить відомості про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» набули права на зайняття адвокатською діяльністю, та обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності.

Згідно з п. 6.7 Порядку № 26 ЄРАУ доступний користувачам на офіційному веб-сайті НААУ - www.unba.org.ua.

Таким чином, обов`язковим реквізитом ордера є двомірний штрих-код QR-код з посиланням на профайл адвоката в ЄРАУ, який доступний на офіційному веб-сайті НААУ за посиланням www.unba.org.ua.

Із матеріалів справи убачається, що наданий представником позивача Акціонерного товариства «Укрсиббанк» Гладиш Ярославою Миколаївною ордер серії АА № 0016711 містить двумірний QR-код із посиланням на веб-сторінку www.ramk.com.ua.

Згадане посилання не передбачено жодним нормативно-правовим актом, як джерело інформації про адвоката.

Про відсутність в адміністративній частині електронної бази даних ЄРАУ інформації стосовно згенерованого ордеру з порядковим номер АА № 0016711, а також після переходу за посиланням QR-коду в копії, наданого представником відповідачки ОСОБА_1 адвоката Колеснікової Ю.С. ордера зазначається сайт, який не має жодного відношення до офіційного вебсайту НААУ йдеться і у відповіді керівника секретаріату Національної асоціації адвокатів Укираїни від 21.06.2023 № 112/0-23 на адвокатський запит представника від 14.06.2023 № 14/06/2023/1 щодо поноважень представника Банку.

Таким чином, представником позивача, у порушення вимог Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», Положення № 41, надано ордер, який не містить обов`язкового реквізиту, натомість, зазначений QR-код містить посилання на неавторизоване джерело, інформація з якого не відповідає відомостям ЄРАУ.

Наведений недолік ордера свідчить про його невідповідність обов`язковій типовій формі та про формування ОСОБА_3 ордеру не у спосіб, передбачений спеціальними нормативно-правовими актами.

Крім того, разом із ордером Гладиш Я.М. надано Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ № 6204 від 27 вересня 2018 року, видане Головою Ради адвокатів міста Києва Рафальською І.В. на підставі Рішення Ради адвокатів міста Києва № 18 від 13.09.2018.

Між тим, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 25.02.2021 у справі № 826/16397/18 з`ясував обставини та виклав правову позицію, наступного змісту.

«Відповідно до протоколу конференції адвокатів міста Києва від 08.10.2016, делегатами Конференції ухвалено рішення про висловлення недовіри та дострокове відкликання голови Ради адвокатів міста Києва Рафальської І.В., обрано новий склад та голову Ради адвокатів міста Києва - Рябенка П.К .

На підставі вказаного рішення Конференції адвокатів регіону від 08.10.2016 були внесені відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Ради адвокатів міста Києва та зареєстровано нову Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури м. Києва. Відповідно, 11 жовтня 2016 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесені відомості про зміну керівника та призначення Рябенка П.К. головою Ради адвокатів міста Києва.

Судом встановлено, що керівником Ради адвокатів міста Києва з 08.10.2016 є Рябенко П.К .

Проаналізувавши норми чинного законодавства, Верховний Суд дійшов до висновку про те, що після 08.10.2016 ОСОБА_6 не мала повноважень голови Ради адвокатів міста Києва, тому не мала повноважень здійснювати оцінку результатів стажування, приймати за результатом такого оцінювання відповідне рішення, а також видавати свідоцтво».

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Зважаючи на те, що свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Гладиш Ярослави Миколаївни серії КВ № 6204 від 27 вересня 2018 року підписано ОСОБА_6 після 08.10.2016, з урахуванням згаданого висновку Верховного Суду, слід звернути увагу на наступні норми чинного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Особі, яка склала присягу адвоката України, радою адвокатів регіону у день складення присяги безоплатно видаються свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Рішенням Ради адвокатів України № 272 від 17.12.2013 затверджено зразок та опис свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Серед обов`язкових реквізитів на зворотному боці свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю розміщується, зокрема, підпис голови ради адвокатів регіону.

Не зважаючи на тривалі спори щодо визначення керівника Ради адвокатів України, поняття «голова» та «керівник» ради адвокатів неможливо ототожнити, оскільки підставою для внесення змін відомостей про керівника юридичної особи є реєстраційна дія, вчинена відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», у той час, як порядок обрання голови ради адвокатів регіону регламентується Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

За змістом ч. 2 ст. 48 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» голова та члени ради адвокатів регіону обираються конференцією адвокатів регіону з числа адвокатів, стаж адвокатської діяльності яких становить не менше п`яти років та адреса робочого місця яких знаходиться відповідно в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві, місті Севастополі і відомості про яких включено до Єдиного реєстру адвокатів України, строком на п`ять років. Одна й та сама особа не може бути головою або членом ради адвокатів регіону більше ніж два строки підряд. Кількість членів ради адвокатів регіону визначається конференцією адвокатів регіону.

З урахуванням того, що після 08.10.2016 Рафальська І.В. головою Ради адвокатів міста Києва не обиралась, не зважаючи на спори щодо того, хто є керівником юридичної особи, про які йдеться у попередніх висновках Верховного Суду, головою Ради адвокатів міста Києва, станом на дату видачі свідоцтва вказана особа не була.

Резюмуючи викладене, з 08.10.2016 ОСОБА_6 не мала права підписувати свідоцтво про складення кваліфікаційного іспиту, направлення на стажування, рішення про видачу особі свідоцтва та саме свідоцтво.

Із вищенаведеної відповіді Національної асоціації адвокатів України представнику відповідачки ОСОБА_1 адвокату Колесніковій Ю.С. вбачається також, що нібито «свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (серія КВ № 6204 від 27.09.2018 видане на імя Гладиш Я.М. підписане не уповноваженою на такі дії особою.

Отже, якщо після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має право її підписувати, апеляційний суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 362 ЦПК України.

Оскільки за результатами здійснення апеляційного провадження у цій справі колегією суддів встановлено, що на підтвердження своїх повноважень як представника позивача Акціонерного товариства «Уксиббанк» Гладиш Я.М. не надано належних доказів, тому підстав для звернення до суду з апеляційною скаргою вона не має, тому колегія суддів приходить до висновку про закриття апеляційного провадження у справі.

Помилковим є клопотання відповідачки ОСОБА_1 в особі свого предстаника про повернення апеляційної скарги у відповідності до вимог ч. 5 ст. 357 ЦПК України, оскільки таке можливе лише до відкриття апеляційного провадження.

Натомість, якщо відсутність у підписанта апеляційної скарги повноважень на представництво учасника справи з`ясована після відкриття апеляційного провадження, то застосуванню підлягають саме наслідки, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, у вигляді закриття апеляційного провадження.

Про таке просить представник відповідачки в суді апеляційної інстанції, і таке грунтується на наведених вимогах процесуального закону.

При цьому колегія суддів зазначає, що звернення до суду будь-якої ланки з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема, адвоката, при реалізації права на справедливий суд (стаття 131-2 Конституції України, статті 15, 60 ЦПК України та стаття 10 Закону України "Про судоустрій і статус суддів") передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника, зокрема, стосовно звернення з апеляційною скаргою.

Закриття апеляційного з огляду на підписання її особою, повноваження якої не підтверджені, не позбавляє сторону права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до апеляційного суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі апеляційного оскарження судового рішення учасником справи особисто або через представника.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 362, ст. 381 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання відповідачки ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Колеснікової Юлії Сергіївни задовольнити.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укрсиббанк», поданою ОСОБА_3 як представником, закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Дата складення повного тексту ухвали 13 жовтня 2023 року.

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.В. Кострицький

Н.В. Стахова