Справа № 932/8510/23
Провадження № 6/932/204/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Овчиннікової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Білої Т.П. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «НАДРА», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну стягувача у виконавчому листі,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулося до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із вищезазначеною заявою, зазначаючи, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2010 року по справі № 2-2770/10 задоволено позов ПАТ «КБ «НАДРА»: з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стягнуто солідарно на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 747278/ФЛ від 22.01.2008 року в сумі 1734173,43 грн. Згідно Договору №GL48N718070_І_3 про відступлення (купівлі - продажу) права вимоги від 17 липня 2020 року, право вимоги за кредитним договором № 747278/ФЛ від 22 січня 2008 року, що укладений між Публічним акціонерним товариством «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» та ОСОБА_1 , відступлено на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», разом з усіма додатками до нього та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, в тому числі, договорами забезпечення. Окрім того, заявник набув право вимоги за договором поруки , укладеним з ОСОБА_2 . Таким чином, ТОВ «ФК«Дніпрофінансгруп» набула права вимоги за Кредитним договором № 747278/ФЛ та договором поруки № 747278/ФЛ-П від 22 січня 2008 року.

У зв`язку з чим, посилаючись на вимоги ст.ст. 442 ЦПК України, 512 ЦК України, заявник просив суд замінити сторону стягувача у виконавчих листах по цивільній справі 2-2770/10 з ПАТ «КБ «НАДРА» на його правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у зв`язку з переходом до нього прав кредитора.

Сторони у судове засідання не з`явились, повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином, причини неявки суду не повідомили, а тому на підставі ч. 3 ст. 442 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд заяви за їх відсутності.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши матеріали заяви та матеріали цивільної справи, суд виходить з такого:

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2010 року позовні вимоги ПАТ «КБ «НАДРА» задоволено, стягнуто з по справі № 2-2770/10 задоволено позов ПАТ «КБ «НАДРА»: з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стягнуто солідарно на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 747278/ФЛ від 22.01.2008 року в сумі 1734173,43 грн. ( а.с.47-47)

Виконавчі листи у справі отримано 09 квітня 2013 року (а.с.55).

Судом установлено, що згідно Договору №GL48N718070_І_3 про відступлення (купівлі - продажу) права вимоги від 17 липня 2020 року, право вимоги за кредитним договором № 747278/ФЛ від 22 січня 2008 року, що укладений між Публічним акціонерним товариством «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» та ОСОБА_1 , відступлено на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», разом з усіма додатками до нього та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, в тому числі, договорами забезпечення. Окрім того, заявник набув право вимоги за договором поруки № 747278/ФЛ-П від 22 січня 2008 року, укладеним з ОСОБА_2 .

Суд зазначає, що питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане з переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Тому особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, в яких виник спір.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Водночас відповідно до статті 55 ЦПК України заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного строку), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У процесуальних відносинах правонаступник може бути замінений там, де вони є триваючими, або за умови відновлення процесуальних строків для вчинення процесуальних дій. Втрата первісним кредитором певних процесуальних прав внаслідок пропуску ним строків для вчинення процесуальних дій до моменту укладення договору відступлення права вимоги означає, що саме у такому обсязі новий кредитор може стати процесуальним правонаступником і автоматичного поновлення процесуальних прав за наслідком укладення договору відступлення права вимоги не відбувається.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Така правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі №910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі №910/2954/17.

У постанові від 03 листопада 2020 року у справі №916/617/17 (провадження №12-48гс20) Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи питання заміни сторони виконавчого провадження, зробила висновок, що на стадії виконавчого провадження, як на завершальній стадії судового провадження, можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. За відсутності відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою.

У постанові від 18 січня 2022 року у справі №34/425 (провадження №12-69гс21) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладених у постанові від 15 вересня 2021 року у справі №727/9430/13-ц щодо порядку здійснення заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, згідно з яким за відсутності відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником вважалася можливою. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що указаний висновок не відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постановах від 03 листопада 2020 року у справі №916/617/17 (провадження №12-48гс20, пункти 74-75) та від 16 лютого 2021 року у справі №911/3411/14 (провадження №12-39гс20, пункт 6.18).

У постанові від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10 (провадження №14-197цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва повинна мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке виступає підставою процесуального правонаступництва.

Заміна судом сторони у справі на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, а тому потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно є закінченим.

Ураховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони у справі (стягувача у виконавчому документі), є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження.

Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва».

Заміна судом сторони у справі на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, а тому потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно є закінченим.

Ураховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони у справі (стягувача у виконавчому документі), є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження.

За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі.

За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва. Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання.

Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва».

Заявником не надано суду жодних доказів щодо наявності або відсутності виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду від 27.12.2010 року по справі № 2-2770/10, щодо його перебігу впродовж періоду часу з 09.04.2013 року ( дати отримання представником стягувача виконавчих листів по справі) по 19.09.2023 року ( дати звернення до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчих листах), тобто впродовж більш ніж десяти років.

У відповідності до частині 5 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Із заявою про заміну стягувача у виконавчих листах ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулось19.09.2023 року.

З аналізу викладеного вбачається, що суд не має можливості визначити, чи закінчився строк пред`явлення виконавчого документа до виконання на час подання ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» заяви про заміну стягувача.

Вирішення питання заміни сторони у виконавчому провадженні, виконавчий документ в якому повернуто без виконання, неможливе без вирішення питання про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Заявник при зверненні до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчих листах не надав будь-яких доказів щодо наявності виконавчого провадження , його припинення або закриття, не порушив питання щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За відсутності підстав для поновлення строків для виконання виконавчого листа, правонаступник не може бути замінений у виконавчому провадженні, яке не здійснюється, або у виконавчому документі, строк пред`явлення до виконання якого закінчився.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про заміну стягувача у виконавчих листах № 2-2770/10 до вирішення питання про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах 01 лютого 2023 року у справі №2-3266/11 (провадження №61-8663св22) та від 06 липня 2022 року у справі №186/545/21 (провадження №61-16546св21).

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v.UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З урахуванням зазначеного , суд дійшов висновку , що законних підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «НАДРА», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну стягувача у виконавчому листі, не встановлено. Отже заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260 , 261, 433, 442 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «НАДРА», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну стягувача у виконавчому листі відмовити за необгрунтованістю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду . Апеляційна скарга подається протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем складення ухвали.

Суддя О.С. Овчиннікова