Провадження №2-з/748/21/23
Єдиний унікальний № 743/793/23
У Х В А Л А

23 жовтня 2023 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Майбороди С.М.,

за участю секретаря Пасько К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Ріпкинської селищної ради про визнання окремої частини правочину недійсною

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Чернігівського районного суду Чернігівської області перебуває справа за позовом ОСОБА_2 , яка звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати додаткову угоду від 22 квітня 2022 року до договору оренди землі від 16.08.2012 року укладену з Ріпкинською селищною радою в частині змін до пункту 9 договору щодо встановлення розміру орендної плати за договором у розмірі 12 відсотків від нормативної грошової оцінки земельних ділянок недійсною, залишити з 22 квітня 2022 року пункт 9 договору оренди землі від 16 серпня 2012 в редакції викладеній на підставі рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15.03.2017 року «Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 4 % на рік від нормативної грошової оцінки земельної ділянки».

23 жовтня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 звернулась із заявою про забезпечення позову, в якій просила до набрання рішенням суду законної сили зупинити дію додаткової угоди від 22 квітня 2022 року до договору оренди землі від 16 серпня 2012 року, укладеної між ОСОБА_2 та Ріпкинською селищною радою в частині внесення змін до пункту 9 договору оренди землі щодо встановлення розміру орендної плати у розмірі 12 % від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, залишивши на час розгляду справи судом п 9 Договору в попередній редакції, викладеній на підставі рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15.03.2017 у справі № 743/1552/16-ц : «Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 4 % на рік від нормативної грошової оцінки земельної ділянки».

Заява обґрунтована тим, що за час розгляду справи судом відбуватиметься регулярне нарахування грошових зобов`язань ОСОБА_2 у значно завищеному розмірі, що оскаржується, заявник непропорційно зазнає порушення своїх прав та інтересів, адже існують обґрунтовані підстави та висока ймовірність того, що дані нарахування відбуваються незаконно.

Розгляд заяви про забезпечення позову проводиться в порядку ст.153 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Як зазначається Пленумом Верховного Суду України у постанові № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Розглядаючи вказану заяву, суд приймає до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, виходить з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходами забезпечення позову і заявленими позовними вимогами.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Судом перевірено аргументованість заяви про забезпечення позову щодо застосовування заходів забезпечення позову, зазначених представником позивача і не встановлено реальної небезпеки, за якої невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення, або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду. Заявником не надано доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 3 ст. 151 ЦПК України.

Суд приходить до висновку, що підстави для забезпечення позову відсутні. Оскільки представником позивача не наведено обставин, які свідчать про те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а фактично ставиться питання про вирішення заявленого позову до розгляду справи по суті в суді, суд приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.149-153 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Ріпкинської селищної ради про визнання окремої частини правочину недійсною відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.М. Майборода