ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/428/23

Провадження № 22-ц/4820/1734/23

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Заворотна А. В.,

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника позивача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 липня 2023 року (суддя Приступа Д. І.) у справі за позовом Міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

10 січня 2023 року Міське комунальне підприємство «Хмельницьктеплокомуненерго», звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначало, що надає послуги до квартири АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 . Споживач не в повному обсязі оплачує їх. Станом на 20.12.2022 виникла заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.04.2016 по 30.11.2022 у розмірі 67086,61 грн.

Зазначену заборгованість позивач просив стягнути з відповідачки.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 липня 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення) та гарячого водопостачання у сумі 67086,61 грн. Вирішено питання про судовий збір.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Суд не врахував те, що вона була виселена з квартири АДРЕСА_1 за рішенням суду і не проживала в ній з 2014 по 2019 роки та не споживала комунальні послуги. За вказаною адресою зареєстрована та проживає з 05.12.2019. Безпідставно не застосована позовна давність до вимог про стягнення боргу до 10.01.2020. Дій, які б свідчили про визнання нею боргу, зокрема щодо сплати житлово-комунальних послуг за період з 2011 року по 2020 рік не здійснювала та не доручала будь-кому вчиняти такі дії. Висновок суду про переривання строку позовної давності є безпідставним. У довідці позивача зазначено, що заборгованість у розмірі 67086,61 грн рахується за ОСОБА_4 .

У відзиві МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на необґрунтованість її доводів. ОСОБА_1 як власник квартири зобов`язана утримувати майно та оплачувати послуги з централізованого опалення. Часткова оплата за надані послуги по особовому рахунку протягом 2016 - 2019 років свідчить про визнання відповідачкою боргу і перериває позовну давність.

У засіданні апеляційного суду представник відповідачки апеляційну скаргу підтримала. Представник позивача її не визнала.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 06.09.1997 є власницею квартири АДРЕСА_1 .

За вказаною адресою МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» надає послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення) за затвердженими в установленому порядку тарифами, особовий рахунок № НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 надані послуги не оплачує в повному обсязі, внаслідок чого за період з 01.04.2016 по 30.11.2022 виникла заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 67086,61 грн.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що ОСОБА_1 як власниця квартири зобов`язана утримувати належне їй майно та оплачувати послуги з централізованого опалення.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити надані житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Сам по собі факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг у повному обсязі, оскільки згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують такі права та обов`язки і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачкою.

Такі ж положення містять і норми статей 7, 9 Закону України Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII.

Крім того, частиною 1 статті 9 цього Закону передбачено, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до частини 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Обов`язок споживача оплачувати послуги передбачений також пунктом 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

З огляду на встановлені у справі обставини і наведені норми діючого законодавства суд обґрунтовано прийшов до висновку, що відповідачка як власниця квартири зобов`язана оплачувати отримані послуги з централізованого опалення.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до довідки позивача заборгованість рахується за ОСОБА_4 , що дає підстави для відмови у стягненні боргу з ОСОБА_1 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у зазначеній довідці № 309 від 20.12.2022 вказано про наявність заборгованості за послуги з централізованого опалення по особовому рахунку № НОМЕР_1 (квартира АДРЕСА_1 ).

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 березня 2023 року замінено неналежних відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на належну відповідачку ОСОБА_1 .

Посилання в апеляційній скарзі, як на підставу для відмови у позові, на виселення з квартири за рішенням суду не ґрунтується на законі.

Частиною 4 статті 219 ЦК України передбачено, що власність зобов`язує.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 з 1997 року по теперішній час і несе тягар утримання належного їй майна.

У зв`язку з наведеним вище не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для відмови в позові та є слушними аргументи, зазначені у відзиві, щодо законності та обґрунтованості судового рішення суду.

Апеляційний суд погоджується з позицією суду першої інстанції щодо переривання перебігу позовної давності і відхиляє доводи апеляційної скарги про необхідність застосування позовної давності.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Частиною 1 статті 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Відповідно до матеріалів справи по особовому рахунку № НОМЕР_1 проводилася оплата за надані послуги протягом 2016, 2017, 2018, 2019 років на загальну суму 7124,18 грн.

На думку колегії суддів такі дії свідчать про визнання власником квартири боргу і переривають позовну давність. Тому слушними є аргументи позивача з цього приводу.

Помилковим є посилання у рішенні суду на те, що заборгованість стосується також і послуг з постачання гарячої води, однак це не призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до матеріалів справи і пояснення представника позивача у засіданні апеляційного суду наявна заборгованість лише за послуги з централізованого опалення.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 жовтня 2023 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта