Провадження № 2-н/470/209/23
Справа № 470/664/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року смт. Березнегувате

Суддя Березнегуватського районного суду Миколаївської області Луста С.А., розглянувши заяву акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу з ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

17 жовтня 2023 року заявник звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу.

В заяві зазначено, що що відповідно до глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) 30 вересня 2015 року № 2494, оператор ГРМ-суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Отже АТ "Миколаївгаз" є оператором ГРМ. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та документально підтверджене споживання природного газу. За адресою АДРЕСА_1 на ім`я боржника відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . Факт споживання природного газу за вказаною адресою підтверджується розрахунком річної замовленої потужності, що відповідно до п.7 глави 3 розділу VІ Кодексу ГРМ свідчить про приєднання боржника до умов договору розподілу природного газу та фактичне його укладання. Боржник зобов`язання щодо оплати заявникові послуги з розподілу природного газу не виконав, у зв`язку з чим нього утворилася заборгованість по особовому рахунку № НОМЕР_1 , в розмірі 18059,95 грн. На підставі зазначеного просив суд видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу, в розмірі 18059,95 грн. та стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 268,40 грн.

Вивчивши заяву та документи додані до неї суддя доходить наступного.

За приписами ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог встановлених ч.1 ст.161 ЦПК України.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Пунктом 4 ч.3 ст.163 ЦПК України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно з п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Як вбачається із заяви заявника, він просить стягнути з боржника заборгованість за послуги з розподілу природного газу за період з 01 січня 2022 року до 31 липня 2023 року, в розмірі 18059,95 грн. про що надає витяг з особового рахунку ОСОБА_1 , однак з вказаного витягу вбачається, що станом на 01 січня 2022 року у ОСОБА_1 вже існувала заборгованість за послуги з розподілу природного газу, в розмірі 10239,96 грн., яка включається до загального розміру заборгованості та яку заявник просить стягнути, але за який період утворилася вказана заборгованість та її розрахунок, заявник до заяви про видачу судового наказу не додає.

Також із заяви про видачу судового наказу слідує, що за даними по особовому рахунку боржника його фактичне споживання за попередній газовий рік (01 жовтня 2020 року - 30 вересня 2021 року), складає 3091,54 куб. м, однак доказів тому до заяви не надає, а тому суддя позбавлений можливості перевірити нарахування місячної вартості розподілу природного газу за 2022 рік.

Крім того в заяві заявника зазначено, що фактичне споживання боржника за попередній газовий рік (період з 01 жовтня 2021 року по 30 вересня 2022 року), складає 314 куб.м., однак у витязі з особового рахунку по об`ємам споживання боржника, наданого заявником, об`єм споживання за 3 місяці 2021 року та 9 місяців 2022 року, вказано «0,00», що суперечить зазначеним у заяві даним.

За такого, оскільки заявником до заяви про видачу судового наказу не долучено документів, які підтверджують обставини справи, якими він обґрунтовує свої вимоги, у видачі судового наказу слід відмовити.

Відповідно до ч.2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст.160,161,163,165, ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У видачі судового наказу за заявою акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу з ОСОБА_1 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів, з дня її проголошення.

Суддя С. А. Луста