_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/88/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2023 року Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючий - суддя Васильків Олена Василівна,

секретар судового засідання Бродецька Тетяна Вікторівна,

за участі позивача та представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 (РНОКПП невідомий, місце проживання: АДРЕСА_2 ), третя особа: Київська державна нотаріальна контора у місті Одеса (м.Одеса, вул.Космонавтів, 11-а) про визнання заповіту недійсним, -

встановив:

І. ПРОЦЕДУРА

27.11.2019 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним заповіт щодо нерухомого майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , а саме квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 56,9 кв.м., житловою 31,1 кв.м., на ім`я ОСОБА_4 , посвідченого 31.08.2019 р. у Київській державній нотаріальній конторі у м. Одесі.

Ухвалою від 14.11.2019 року провадження у справі відкрито.

19.06.2020 року до суду представником відповідача адвокатом Козак А.В. надано відзив на позов /а.с.208 - 210 т.1/.

15.07.2020 року стороною позивача надано відповідь на відзив /а.с.43 -46 т.2/.

06.08.2020 року стороною відповідача надані заперечення на відповідь на відзив /а.с.56 -58 т.2/.

26.11.2020 року позивач надала позовні вимоги в редакції від 25.11.2020 року /а.с. 96 -100 т.2/.

14.12.2020 року державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Пінігіною Т.М. надано відзив на позовні вимоги в редакції від 26.11.2020 року /а.с.123-124т.2/.

11.01.2021 року стороною позивача надано відповідь на відзив /а.с.126-132т.2/.

В ході підготовчих засідань було допитано свідків, як зі сторони позивача, так і згідно клопотання відповідача. Стороною позивача здійснено роздруківку аудіозапису показів свідків для проведення експертизи /а.с.72-107 т.3/.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13.10.2021 року по справі призначено судову психологічну експертизу, на час проведення якої провадження у справі зупинено.

13.09.2022 року до суду повернуті матеріали справи з повідомленням №21-7263 від 07.09.2022 року про неможливість виконання експертизи в зв`язку з несплатою рахунку.

Ухвалою суду від 14.09.2022 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 15.11.2022 року по справі призначено судову психологічну експертизу, на час проведення якої провадження у справі зупинено.

14.02.2023 року з ОНДІСЕ повернуто матеріали справи без виконання експертизи.

Ухвалою суду від 15.02.2023 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14.03.2023 року по справі. призначено судову психологічну експертизу, на час проведення якої провадження у справі зупинено.

20.06.2023 року з ОНДІСЕ повернуто матеріали справи з повідомленням експерта № 23-1717 від 12.06.2023 року про залишення ухвали без виконання в зв`язку з несплатою рахунку.

Ухвалою суду від 20.06.2023 року провадження у справі поновлено.

В ході підготовки до розгляду справи по суті судом неодноразово приймались ухвали суду при розгляді клопотань сторін.

Ухвалою суду від 12.07.2023 року закрито підготовче засідання за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним.

Ухвалою суду від 14.09.2023 року клопотання представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 про визначення експерта чи експертної установи залишено без розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3

ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ

В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що з 06.11.2012 року ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На праві спільної часткової власності квартира АДРЕСА_3 належала чоловіку позивача ОСОБА_5 та його батькам ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , по 1/3 частині кожному. ОСОБА_5 почав оформляти після смерті своїх батьків спадщину, однак відповідних документів не отримав, оскільки їх оформлення було складним. Позивач ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_3 не зареєстрована, оскільки в ЖЕКу пояснювали, що за квартирою був великий борг, який необхідно сплатити, а також не були оформлені документи на спадщину після смерті батьків чоловіка. Така ситуація пригнічувала ОСОБА_5 , бо він працював вантажником, його заробіток був невеликим, до того ж він зловживав алкоголем, сплатити великий борг за комунальні послуги не міг. Тобто, для ОСОБА_5 склалися важкі обставини. Відносини між позивачем ОСОБА_3 та її чоловіком ОСОБА_5 були нормальні. ОСОБА_5 сподівався, що зможе сплатити борг по квартирі, продовжити оформляти спадщину після своїх батьків та вирішити питання щодо реєстрації позивача в квартирі. При цьому, квартиру, що належала батькам позивача та її сестрі, було продано та частка позивача ОСОБА_3 від продажу в сумі 21000 доларів США була витрачена на ремонт квартири АДРЕСА_3 . ОСОБА_5 працював у матері відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_9 , яка тривалий час займається продажом овочів та фруктів з лотків на вулиці. Щоб вирішити вищезазначені питання ОСОБА_5 мав намір позичити у ОСОБА_9 гроші, однак необхідні були гарантії, в зв`язку з чим 31.08.2019 року ОСОБА_5 було складено заповіт на ім`я відповідача ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер від серцевого нападу, після чого відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_3 . Позивач ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті чоловіка. Однак на підставі заяви ОСОБА_4 у Київській державній нотаріальній конторі у місті Одесі була заведена спадкова справа щодо спадщини ОСОБА_5 та саме відповідачем надані правовстановлюючі документи на спірну квартиру. При цьому позивач ОСОБА_3 пояснює, що документи були передані нею ОСОБА_10 на зберігання у 2018 році, коли весною ОСОБА_3 потрібно було лікуватися стаціонарно. Після закінчення лікування позивач та її чоловік просили віддати документи, але ОСОБА_11 з різних причин це не робила. В первісному варіанті позову ОСОБА_3 зазначала, що заповіт ОСОБА_5 зробив на ім`я відповідача ОСОБА_4 під впливом обману з боку відповідача, знаходячись в омані, під впливом тяжких обставин - ст. ст. 230, 233 ЦК України, також не усвідомлюючи значення своїх дій, не маючи змоги керувати ними - ст. 225 ЦК України.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Козак А.В. посилалась на те, що позовна заява містить неправдиві відомості стосовно нормальних стосунків позивача ОСОБА_3 та її чоловіка ОСОБА_5 . Сторона відповідача стверджує, що відносини між подружжям були дуже погані, ОСОБА_3 часто виганяла його з дому, ображала та принижувала, не годувала, навіть здійснювала насильницькі дії. Не зважаючи на те, що ОСОБА_5 важко працював, він був змушений неодноразово спати в машині. Сім`я відповідача ОСОБА_4 , в яких працював ОСОБА_5 , завжди підтримувала його, часто годувала, за потреби допомагала, іноді купувала ліки. Довірительні та дружні стосунки, що склались між сім`єю відповідача та ОСОБА_5 підтверджуються показами свідків. Саме відповідач і похоронив ОСОБА_5 після його смерті. Оригінали правовстановлюючих документів на квартиру знаходяться у відповідача, що також підтверджує, що померлий довіряв йому на відміну від своєї дружини, стосунки з якою були лише формальними та дуже поганими. Твердження позивача про те, що відповідач скористався станом померлого та вводив в оману її та ОСОБА_5 , ініціювання заяв вже після смерті чоловіка в органи поліції та прокуратури, не знайшли свого підтвердження. В задоволенні заяв ОСОБА_3 про відкриття кримінального провадження було відмовлено, так як доказів щодо їх підтвердження не було виявлено. Сторона відповідача ОСОБА_4 зазначає, що ОСОБА_5 все життя працював, був гарною та порядною людиною, на обліку в психо- та наркодиспансерах не знаходився, його волевиявлення щодо складання заповіту було вільним та відповідало його волі.

У відповіді на відзив позивач ОСОБА_3 зазначає, що стороною відповідача перекручуються факти. Позивач звертає увагу на те, що її чоловік ОСОБА_5 працював у матері відповідача дуже короткий термін та складати заповіт на відповідача, який на 31 рік молодший за ньго, ОСОБА_5 ніяк не міг за своєю ініціативою. ОСОБА_5 зробив заповіт на ім`я відповідача, щоб позичити гроші у його матері для вирішення питань щодо спадщини після батьків, боргу за квартиру та реєстрації проживання позивача ОСОБА_3 . Позивач вказує, що 31.08.2019 року ОСОБА_5 зробив заповіт на ім`я відповідача, а ІНФОРМАЦІЯ_1 помер у віці 50 років, нічим не хворіючи. Правовстановлюючі документи на квартиру та паспорт ОСОБА_5 знаходились у відповідача, так як позивач ОСОБА_3 весною 2018 року віддала документи матері відповідача на зберігання, оскільки потребувала стаціонарного лікування в лікарні. Після закінчення лікування документи з різних причин повернуті не були, не зважаючи на прохання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Також позивач вказує, що якби вона виявляла до ОСОБА_5 будь-які насильницькі дії, то від нього були б відповідні заяви до правоохоронних органів. Щодо свідків зі сторони відповідача позивач вказує, що ці люди працюють у матері відповідача, тому об`єктивних пояснень по справі надати не можуть.

В запереченні на відповідь на відзив представник відповідача ОСОБА_4 звертає увагу на те, що на доданому до матеріалів справи відеозапису, на якому, зі згоди нотаріуса, була зафіксована сама нотаріальна дія - складання заповіту ОСОБА_5 на ОСОБА_4 від 31.08.2019 року, з якого вбачається, що його волевиявлення щодо склададння заповіту було вільним та відповідно його волі. На відео видно, що ОСОБА_5 усвідомлював характер своїх дій, назвав відповідача по справі своїм товаришем та висловив своє бажання скласти заповіт на його ім`я. Ніякого тиску на нього не здійснювалося, він керував своїми діями свідомо, в оману його ніхто не вводив. Заповіт складений з дотриманням всіх вимог законодавства.

В уточнених позовних вимогах від 26.11.2020 року позивач ОСОБА_3 звертає увагу суду на те, що заповіт від 31.08.2019 року складений з порушенням вимог щодо його посвідчення - ч. 1 ст. 1257 ЦК України. ОСОБА_5 знаходився під час посвідчення заповіту у нетверезому стані, був неадекватним, його поведінка не відповідала навколишньому середовищу. ОСОБА_5 назвав відповідача своїм товаришем, хоча у них різниця у віці у 31 рік. При цьому він не міг назвати ім`я та прізвище особи, якій заповідає квартиру. Це йому підказала нотаріус. Під час посвідчення заповіту в кабінеті нотаріуса знаходилась також ОСОБА_11 , яка робила відеофіксацію посвідчення заповіту. Позивач стверджує, що ОСОБА_5 через підтримку, годування, допомогу, лікування, маючи залежність від сім`ї спадкоємця, страждаючи алкоголізмом, маючи прояви підкореності, нерішучості, у присутності свого "благодійника" не міг себе поводити по-іншому, а тільки підписати заповіт. Позивач зазначає, що нотаріус Пінігіна Т.М. не зберігла нотаріальну таємницю, ще й сама підказувала, що повинен був проголосити ОСОБА_5 . Є наявним порушення вимог посвідчення заповіту від 31.08.2019 року, волевиявлення ОСОБА_5 не було вільним і не відповідало його волі. Тобто заповіт є нікчемним - ст. 1257 ч. 1 та ч. 2 ЦК України, а також ст. 215 ч. 2 ЦК України.

Державний нотаріус Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Пінігіна Т.М. у відзиві на позовну заяву зазначила, що громадянин ОСОБА_5 31.08.2019 року звернувся до Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса з питання отримання свідоцтв про право на спадщину, до майна померлої матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , та до майна померлого батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Йому було надано консультацію щодо порядку оформлення спадщини та отримання свідоцтв про право на спадщину. За виконаними перевірками в Спадковому Реєстрі з`ясувалось, що Спадкові справи до майна померлих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 заведені ОСОБА_12 , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, та нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса було запропоновано звертатись до приватного нотаріуса ОМНО Петкової Н.М. для отримання свідоцтв про право на спадщину. Оскільки 31.08.2019 року була субота та державний нотаріус Пінігіна Т.М. була черговою по прийому громадян, ОСОБА_5 звернувся з бажанням скласти заповіт. Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України державним нотаріусом Пінігіною Т.М. після встановлення особи ОСОБА_5 було проведено бесіду із заповідачем та роз`яснено наслідки вчинення нотаріальної дії, встановлено його здатність усвідомлювати значення цієї нотаріальної дії, її наслідків та змісту роз`яснень нотаріуса. З розмови стало відомо, що ОСОБА_5 одружений, але має намір скласти заповіт на сторонню людину ОСОБА_4 та заповісти належну йому квартиру під АДРЕСА_3 , та все майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день його смерті буде належати йому. На здивування нотаріуса щодо складання заповіту на сторонню особу ОСОБА_5 пояснив, що він працює у ОСОБА_10 вантажником, вони йому допомагають з продуктами харчування та необхідними ліками, та в знак подяки він хоче залишити заповіт на ім`я ОСОБА_4 . Крім того заповідач повідомив про складні відносини з дружиною ОСОБА_3 , повідомив, що вона зловживає алкоголем, застосовує фізичну силу та не допускає його до права користування належного йому майна. А тому ОСОБА_5 наполіг на тому, щоб його воля як заповідача була зафіксована до підписання заповіту. Жодних відповідно до ст. 49 Закону України "Про нотаріат" підстав відмови у вчиненні нотаріальної дії, а саме посвідчення заповіту від імені ОСОБА_5 , сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності, волі і волевиявлення у нотаріуса ОСОБА_13 не виникло. Заповідач ОСОБА_5 бажав сам зафіксувати свою волю та ознайомити зацікавлених осіб зі змістом оскаржуваного заповіту. Жодних дій нотаріуса ОСОБА_13 щодо розголошення відомостей про факт складання заповіту, так і про його зміст, скасування або зміну оскаржуваного заповіту, що порушило б таємницю заповіту, до відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 вчинено не було. Таким чином, державний нотаріус Пінігіна Т.М. при посвідченні заповіту діяла відповідно до норм чинного законодавства.

У відповіді на відзив, поданий державним нотаріусом Пінігіною Т.М., позивач ОСОБА_3 зазначає, що незрозуміло, чи надає пояснення нотаріус як представник нотаріальної контори, чи це її особисті пояснення. Також ОСОБА_3 наголошує на тому, що ОСОБА_5 не мав свого громадянського паспорту, який тривалий час, з 2018 року знаходився у матері спадкоємця ОСОБА_9 , яка не бажала віддати паспорт ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_5 . Позивач стверджує, що 31.08.2019 року її чоловіка ОСОБА_5 привели до Третьої нотаріальної контори Гасимови, які знали саме цього нотаріуса, знали, що в суботу вона буде черговою, громадян буде обмаль та є реальна можливість оформити заповіт, тоді Гасимови і надали паспорт ОСОБА_5 . Позивач вказує, що ОСОБА_5 не збирався помирати, з харчами у них будь-яких проблем не було. Ліки, які можливо були потрібні, мали змогу купити. Але ж ОСОБА_5 пиячив, психологічне здоров`я, психологічне сприймання навколишнього середовища було спотворене, тому він і не міг визначитися щодо співрозмірності допомоги та подяки за неї (якщо така допомога існувала). ОСОБА_5 став залежним від сімейства ОСОБА_10 , які дуже добре ним маніпулювали на свою користь. Паспорт ОСОБА_5 повернутий не був, відмінити свій заповіт він вже не міг, та несподівано помер. Щодо повідомлення державного нотаріуса Пінігіної Т.М. відносно позивача ОСОБА_3 - зловживання алкоголем, застосування фізичної сили, перешкоджання у користуванні майном стосовно ОСОБА_5 , то немає цьому підтвердження, бо ніщо не заважало ОСОБА_5 розірвати з позивачем шлюб та звернутися до поліції.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 12.06.1998 року Упраління житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів посвідчило, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно належить на правах спільної часткової власності ОСОБА_7 та членам його сім`ї ОСОБА_8 та ОСОБА_5 в рівних частках /т.1 а.с.64/.

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 10.11.2009 року зроблено відповідний актовий запис за №907, що вбачається з свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2 , виданого Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції /т.1 а.с.98/.

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 22.02.2012 року зробленор відповідний актовий запис за №1896, що вбачається з свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_3 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції /т.1 а.с.99/.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 06.11.2012 року зареєстрували шлюб, про що Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис №1661, що вбачається з свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_4 , виданого повторно 27.09.2019 року /т.1 а.с.7/.

27.12.2012 року ОСОБА_14 та ОСОБА_3 продали ОСОБА_15 квартиру під АДРЕСА_4 , що вбачається з Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Василенко О.В. /т.1 а.с.13-14/.

12.02.2013 року ОСОБА_5 звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Петкової Н.М. з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_8 /т.1 а.с.94/, на підставі якої було заведено спадкову справу №1/2013 від 12.02.2013 року /т.1 а.с.93-115/.

На заяві ОСОБА_5 про прийняття спадщини приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петковою Н.М. зазначено, що факт прийняття спадщини перевірено по спільному проживанню зі спадкодавцем, що підтверджується штампом в паспорті про проживання в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 з 22.04.1985 року до цього часу та Довідкою №16, виданою КП "ЖКС "ЧОРНОМОРСЬКИЙ" 07.02.2013 року про прописку спадкодавця в вищезазначеній квартирі постійно по день смерті.

12.02.2013 року ОСОБА_5 звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Петкової Н.М. з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_7 /т.1 а.с.117/, на підставі якої було заведено спадкову справу №2/2013 від 12.02.2013 року /т.1 а.с.116-145/.

На заяві ОСОБА_5 про прийняття спадщини приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петковою Н.М. зазначено, що факт прийняття спадщини перевірено по спільному проживанню зі спадкодавцем, що підтверджується штампом в паспорті про проживання в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 з 22.04.1985 року до цього часу та Довідкою №16, виданою КП "ЖКС "ЧОРНОМОРСЬКИЙ" 07.02.2013 року про прописку спадкодавця в вищезазначеній квартирі постійно по день смерті.

31.08.2019 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Пінігіною Т.М., відповідно до якого належну йому квартиру під АДРЕСА_3 та все його майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день його смерті буде належати йому, та на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 /т.1 а.с.71/.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 20.09.2019 року складено відповідний актовий запис №9685, що вбачається з Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_5 , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області /т.1 а.с.9/.

З Договору-замовлення на організацію та проведення поховання №052035 від 21.09.2019 року та свідоцтва про поховання №030815 від 21.09.2019 року вбачається, що похованням ОСОБА_5 займався ОСОБА_4 /т.1 а.с.10-11/.

28.09.2019 року на підставі заяви ОСОБА_4 про прийняття спадщини Київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №1231/2019 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 /т.1 а.с.68-160/.

03.10.2019 року ОСОБА_3 зверталася до заступника начальника поліції Київського району м. Одеси з заявою стосовно того, що ОСОБА_16 не повертає правовстановлюючі документи, що були передані їй на зберігання, а ОСОБА_4 створює перешкоди для прийняття спадщини ОСОБА_3 післі смерті чоловіка ОСОБА_5 /т.1 а.с.15/.

На звернення ОСОБА_3 від 03.10.2019 року Таїровським відділенням поліції Київського відділу поліції в м. Одесі 05.11.2019 року було надано відповідь, згідно з якою в ході розгляду звернення ОСОБА_3 встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_16 виникли цивільно-правові відносини, що не відносяться до компетенції Таїровського ВП, рекомендовано звертатися до суду /т.1 а.с.16/.

20.09.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості, що 19.09.2019 року до ЧЧ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області надійшло повідомлення про те, що 19.09.2019 року за місцем мешкання, а саме: АДРЕСА_1 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Виїздом СОГ слідів насильницької смерті виявлено не було. Номер кримінального провадження: 0001943 /т.2 а.с.31/.

24.09.2019 року слідчим СВ Таїровського ВП Київського ВП ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції П.Г. Кучеренко винесено постанову про закриття кримінального провадження, якою кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000_1943_ від 20.09.2019 закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України /т.2 а.с.30/.

Станом на 01.11.2019 року борг за житлово-комунальні послуги за особовим рахунком, відкритим на ім`я ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , складав 48768,53 грн., що вбачається з відповідного рахунку повідомлення №4595 від 05.11.2019 року /т.1 а.с.12/.

15.11.2019 року ОСОБА_3 звернулась до Прокуратури Київського району м. Одеси з заявою про порушення кримінальної справи по факту смерті її чоловіка, в якій також просила посприяти для повернення правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_3 /т.1 а.с.17-18/.

18.11.2019 року вказане звернення ОСОБА_3 Одеська місцева прокуратура №1 направила до Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області для розгляду в порядку ст. 7 Закону України "Про звернення громадян" /т.2 а.с.11/.

На звернення ОСОБА_3 від 15.11.2019 року, що надійшло до Одеської місцевої прокуратури №1, 18.12.2019 року Таїровським відділенням поліції Київського відділу поліції в м. Одесі було надано відповідь, відповідної до якої в ході розгляду звернення встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_16 виникли цивільно-правові відносини, що не відносяться до компетенції Таїровського ВП, рекомендовано звертатися до суду. Згідно ст. 214 КПК України вищевикладена інформація не свідчить про вчинення кримінального правопорушення, тому відомості не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань /т.1 а.с.49/.

07.10.2019 року ОСОБА_3 звернулась до Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_5 /т.1 а.с.146/. Також заяву про прийняття спадщини з виправленою адресою проживання ОСОБА_3 було подано до Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса 19.02.2020 року /т.1 а.с.159/.

На вказані звернення ОСОБА_3 07.10.2019 року та 19.02.2020 року державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Пінігіною Т.М. було надано інформаційні листи, якими заявника повідомлено, що згідно копії заповіту ОСОБА_5 , посвідченого державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса 31.08.2019 ороку за реєстровим №6-1214, заповіт було складено не на користь ОСОБА_3 /т.1 а.с.156,160/.

В ході судового розгляду справи судом були допитані свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 .

Стосовно обставин складення заповіту ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 31.08.2019 року свідки пояснень не надали. Факт складання оспорюваного заповіту відомий свідкам зі слів інших осіб. Характеризуючи особу спадкодавця ОСОБА_5 , свідки зазначали, що він був спокійною, м`якою людиною та останні роки життя мав проблеми з алкоголем. Свідки зі сторони позивача ОСОБА_3 наголошували на тому, що позивач за свої кошти зробила ремонт в квартирі, сімейні стосунки у них були нормальні.

В судовому рішенні щодо показань свідків суд зазначає, що пояснення свідків фактично не стосуються предмету спору. Оскільки, покази не стосуються беспосередньо факту складання заповіту, не були присутні при вчиненні спірного правочину, та не були обізнані про цей документ. Суд зазначені покази свідків аналізує разом з обсягом доказів, наявних в матеріалах справи, наданих обома сторонами в ході розгляду справи в суді.

В підготовчому судовому засіданні 13.10.2021 року в якості свідка було допитано позивача ОСОБА_3 , яка пояснила суду, що вона прожила з ОСОБА_5 три роки, після чого вони одружились. Після укладення шлюбу ОСОБА_3 продала свою квартиру, отримала свою частку в 21000 доларів США. Позивач мала можливість купити собі житло, однак чоловік ОСОБА_5 умовив її зрообити за ці кошти ремонт в його квартирі, оскільки їм дві квартири непотрібні, а ця квартира вже їхня, бо батько помер. Частина грошей була витрачена на ремонт, залишок на життя. ОСОБА_5 скоротили на роботі в журналістиці, він довго не міг працевлаштуватись, перебував в центрі зайнятості, не міг себе знайти. Почав випивати. Влаштувався вантажником вторсировини до ОСОБА_29 , однак цих грошей було мало. ОСОБА_30 , яка торгувала на вулиці, запропонувала йому підробіток - приходити до неї ввечері на лоток та збирати товар. Після роботи у ОСОБА_29 ОСОБА_5 приходив до ОСОБА_10 . Вона його спаювала. Потім ОСОБА_10 звернулась до позивача з проханням прописати в квартирі її сина ОСОБА_31 . ОСОБА_5 категорично відмовив. Сказав, що свою дружину не може прописати. Після того як ОСОБА_5 почав сильно випивати ОСОБА_32 його звільнив. Потім ОСОБА_3 мала лягати в лікарню. Через те, що ОСОБА_5 сильно пив, ОСОБА_11 запропонувала ОСОБА_3 віддати їй документи в сейф на зберігання. Після повернення ОСОБА_3 з лікарні ОСОБА_11 сказала, що віддала документи ОСОБА_5 , бо він вимагав їх повернути. А ОСОБА_5 сказав, що не віддавала. ОСОБА_3 просила чоловіка побути тверезим хоча б два дні, щоб звернутися до органів для відновлення документів, однак не вийшло. Бувало таке, що двічі чи тричі він сильно випивав і його забирала швидка в алкогольній комі. Від подальшого лікування він відмовлявся. ОСОБА_5 був у пригніченому стані. Не хотів нічого говорити. Сказав, що мабуть зробив щось нехороше, але не сказав що, а через тиждень помер. На відео з нотаріальної контори він абсолютно п`яний. Про заповіт позивач ОСОБА_3 дізналась вже після смерті. Коли приїхали агенти з похоронного агенства ОСОБА_10 сказала, що в неї є ксерокопія паспорта ОСОБА_5 , бо він у неї працював. І запропонувала оплатити поховання, а ОСОБА_3 потім буде у неї працювати і вона з зарплати вирахує ці кошти. Потім позивач ОСОБА_3 дізналась, що ОСОБА_10 поїхала сама в агенство та все оформила на свого сина ОСОБА_4 . Після цього ОСОБА_3 здогаладася, що у ОСОБА_10 всі документи, поїхали в нотаріальну контору, в якій оформляли документи на спадкування після батьків ОСОБА_33 , де дізнались, що всі документи вже перейшли до державної нотаріальної контори, де ОСОБА_10 вже написав заяву на вступ у спадщину. ОСОБА_34 дізналась про заповіт, побачила відеозапис і була здивована, як нотаріус доказувала, що він в нормальному стані, хоча він там зовсім п`яний. Навіть не міг назвати, кому він пише заповіт, доки йому нотаріус не підказала.

На питання головуючого по справі позивач ОСОБА_3 щодо підстав визнання заповіту недійсним пояснила, що просить визнати заповіт ОСОБА_5 недійсним, тому що Гасимови нічим йому не допомагали, щоб він залишив їм квартиру. ОСОБА_3 залишилась без своєї квартири, віддала гроші і виходить, що вони не робили нічого. А вона весь час з ним прожила, десять років, він рідко працював, а якщо працював, то за копійки, він жив, фактично, за рахунок ОСОБА_3 , яка не купила собі квартиру, віддавала гроші туди і вони жили нормально. Гасимови йому ніякої допомоги не давали, не зробили для нього нічого. І не було у них ніяких довірительних відносин, і просто він ходив туди як на роботу. ОСОБА_3 хвора людина, не може працювати, як це залишити її без квартири, яка повинна їй належати, так як він був її чоловіком, вона вкладала гроші в цю квартиру, вона з ним жила.

IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Частиною 2 ст. 1235 ЦК України заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.

Згідно з ст. 1255 ЦК України нотаріус, інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт, свідки, а також фізична особа, яка підписує заповіт замість заповідача, не мають права до відкриття спадщини розголошувати відомості щодо факту складення заповіту, його змісту, скасування або зміни заповіту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Частиною 2 ст. 1257 ЦК України передбачено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

В ході судового розгляду справи судом встановлено, що після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_3 . Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є його дружина - позивач ОСОБА_3 . Однак 31.08.2019 року ОСОБА_5 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Пінігіною Т.М., на користь відповідача ОСОБА_4 , в зв`язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування має саме відповідач ОСОБА_4 .

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Стосовно права ОСОБА_5 на складення заповіту будь-яких заперечень або зауважень зі сторони позивача не надходило. Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів 1/3 частина квартири АДРЕСА_3 належала ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності, правовстановлюючі документи на інші 2/3 частини квартири в порядку спадкування після смерті батьків ОСОБА_5 за життя оформити не встиг, однак на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважався таким, що прийняв спадщину.

Щодо порушенням вимог щодо форми заповіту та його посвідчення сторона позивача ОСОБА_3 посилалась на те, що під час посвідчення заповіту було порушено нотаріальну таємницю, оскільки під час посвідчення заповіту у кабінеті нотаріуса була стороння людина, яка робила фіксацію події, давала вказівки ("уже можно"), робила своєю присутністю на ОСОБА_5 тиск та була близькою родичкою спадкоємця.

Суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про нотаріат" визначено, що нотаріальна таємниця - сукупність відомостей, отриманих під час вчинення нотаріальної дії або звернення до нотаріуса заінтересованої особи, в тому числі про особу, її майно, особисті майнові та немайнові права і обов`язки тощо.

Суд приймає до уваги письмові пояснення державного нотаріуса Пінігіної Т.М. щодо того, що спадкодавець ОСОБА_5 мав бажання зафіксувати на відео процес посвідчення заповіту. При цьому суд також враховує і те, що з наявного в матеріалах справи відеозапису не вбачається, що ОСОБА_5 мав заперечення проти здійснення відеофіксації укладення заповіту.

Виходячи з того, що сам спадкодавець не заперечував проти присутності в кабінеті нотаріуса матері спадкоємця ОСОБА_4 , суд не вбачає в зазначених діях порушення нотаріальної таємниці.

Стосовно зауважень сторони позивача щодо того, що волевиявлення заповідача ОСОБА_5 не було вільним і не відповідало його волі, а також, що заповіт він зробив, не усвідомлюючи значення своїх дій та не маючи змоги керувати ними, суд зазначає наступне.

З відеозапису процесу посвідчення заповіту, наданого до матеріалів справи стороною відповідача, дійсність якого стороною позивача не оскаржується, судом не вбачається явних ознак того, що ОСОБА_5 перебував в стані алкогольного сп`яніння та діяв під примусом в наслідок тиску з боку інших осіб.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

В ході судового розгляду справи за клопотанням сторони позивача було призначено судову психологічну експертизу та матеріали справи неодноразово направлялись до експертної установи, проте щоразу були повернуті до суду в зв`язку з невиконанням позивачем ОСОБА_3 клопотання судового експерта щодо здійснення оплати за проведення експертизи. Останній раз матеріали справи були направлені до ОНДІСЕ відповідно до ухвали суду від 14.03.2023 року та на вирішення психологічної експертизи були поставлені лише два питання:

1. Чи здатен був ОСОБА_5 з урахуванням визначених по справі обставин повною мірою вільно та усвідомлено приймати рішення та реалізувати його своїми діями, а також усвідомлювати фактичний зміст власних дій та їх наслідків, повною мірою прогнозувати наслідки власних дій при вчиненні заповіту від 31.08.2019 року?

2. Чи вбачається з відеоматеріалів з DVD-диску, що є додатком до заперечень представника відповідача від 04.08.2020 року на відповідь на відзив на позовну заяву /т.2 а.с.62/, та з інших матеріалів справи перебування ОСОБА_5 у нетверезому або іншому, можливо хворобливому, стані під час укладення заповіту 31.08.2019 року?

Однак 20.06.2023 року в черговий раз з ОНДІСЕ були повернуті матеріали справи з повідомленням експерта № 23-1717 від 12.06.2023 року про залишення ухвали без виконання в зв`язку з несплатою рахунку.

Суд звертає увагу на те, що приписи ч. 1 ст. 105 ЦПК України щодо обов`язкового призначення експертизи були виконані судом в повному обсязі, більш того, стороні позивача неодноразово надавався час для виконання клопотання судового експерта щодо оплати вартості експертизи, проте внаслідок бездіяльності сторони позивача ОСОБА_3 матеріали справи тричі (13.09.2022 року, 14.02.2023 року, 20.06.2023 року) повертались до суду з експертної установи без виконання ухвали суду про призначення експертизи.

Окрім того, 08.09.2023 року вже після закриття підготовчого провадження адвокат Біла Ж.Г. зверталась до суду з клопотанням, в якому просила суд визначити експерта чи експертну установу (заклад), якому доручити проведення психологічної (посмертної) експертизи по цивільній справі №947/29232/19, на вирішення якої поставити питання: чи здатен був ОСОБА_5 , з урахуванням визначених по справі обставин та своїх індивідуально-психологічних особливостей, повною мірою, вільно та усвідомлено приймати рішення та реалізувати його своїми діями, а також усвідомлювати фактичний зміст власних дій та їх наслідків, повної мірою прогнозувати наслідки власних дій.

Ухвалою суду від 14.09.2023 року клопотання представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 про визначення експерта чи експертної установи залишено без розгляду.

При цьому в ході розгляду справи по суті адвокат Біла Ж.Г. зазначала, що суд не сприяв в проведенні судової експертизи по справі. Вказані доводи судом відхиляються як такі, що спростосуються матеріалами справи, з яких вбачається, що матеріали справи тричі були повернуті до суду без виконання ухвали про призначення експертизи саме через невиконання клопотання судового експерта стороною позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 квітня 2022 року у справі № 319/547/20 зазначено наступне.

За змістом статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У статті 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з частиною другою статті 1267 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Тлумачення статті 225 ЦК України свідчить, що правила цієї статті поширюються на випадки, коли фізична особа хоча і є дієздатною, однак у момент вчинення правочину вона перебувала в такому стані, коли не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Встановлення неспроможності особи в момент вчинення заповіту розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними на момент вчинення заповіту відбувається з урахуванням як висновку посмертної судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи про те, що в момент вчинення заповіту особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

Суд зазначає, що сторона позивача ОСОБА_3 , окрім клопотань про призначення експертизи, інших доказів, що підтверджують доводи про те, що саме в момент вчинення заповіту ОСОБА_5 не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними, суду не надала.

Враховуючи принципи змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства суд не збирає докази за власною ініціативою та ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Враховуючи визначені чинним цивільним процесуальним законодавством строки розгляду справ, суд не може зволікати з розглядом справи по суті. Невиконання стороною позивача клопотання судового експерта протягом тривалого часу затягує розгляд справи по суті та є зловживанням процесуальними правами.

Згідно з ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що доводи сторони позивача щодо того, що ОСОБА_5 зробив заповіт на ім`я відповідача, не усвідомлюючи значення своїх дій та не маючи змоги керувати ними, належними та допустимими доказами в сенсі ст. ст. 77, 78 ЦПК України не підтвердженні. Доводи сторони позивача ОСОБА_3 , що волевиявлення заповідача ОСОБА_5 не було вільним і не відповідало його волі, також не знайшли підтвердження в ході розгляду справи та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання заповіту недійсним, визначених ч. 2 ст. 1257 ЦК України, в зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ОСОБА_3 не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені.

Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 225,1216, 1222, 1223, 1233-1235, 1248, 1253, 1257 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 (РНОКПП невідомий, місце проживання: АДРЕСА_2 ), третя особа: Київська державна нотаріальна контора у місті Одеса (м.Одеса, вул.Космонавтів, 11-а) про визнання заповіту недійсним, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду з урахуванням відпустки головуючого складено 23.10.2023 року.

Суддя Васильків О.В.