Справа № 136/1217/23
провадження № 2/136/255/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2023 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Липовецької міської ради (далі відповідач), у якому просила:

- визнати за позивачем, у порядку спадкування за законом, право власності на житловий будинок - «А» (загальною площею - 75,6 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м.); веранду - «а»; ганок, сарай -«Б»; погріб - «п/Б»; сарай - «б»; сарай - «В»; вбиральню - «Г»; огорожу №1; ворота №2; хвіртку №3, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ганнівка, Вінницького р-ну, Вінницької обл. помер батько позивача ОСОБА_2 , а після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, серед іншого, увійшов житловий будинок із господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_2 . За життя ОСОБА_2 заповіту не складав, серед живих, інших спадкоємців за законом не мав, а після його смерті позивач звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадщини. Проте нотаріусом було відмовлено в оформленні спадщини на вищевказаний житловий будинок, оскільки позивачем було надано нотаріусу свідоцтво №45 про право особистої власності на будинковолодіння, виданого виконкомом Славнянської сільської Ради народних депутатів Липовецького р-ну Вінницької обл. 22.11.1989 на підставі рішення виконкому Липовецької районної Ради народних депутатів №131 від 30.05.1985 та рішення виконкому Славнянської сільської Ради народних депутатів №16 від 15.06.1989, в якому відсутня печатка та підпис голови Славнянської сільської ради. Окрім того, в наданому свідоцтві зазначено, що житловий будинок АДРЕСА_2 - належить до колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 , а встановити яка частка будинку належала спадкодавцю неможливо.

Ухвалою суду від 10.07.2023 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Витребувано спадкову справу.

Відповідачем у визначений судом строк відзиву на позов не подано, а у своїй заяві представник просив суд про розгляд справи за його відсутності, позов визнав.

У судове засідання позивач та її представник не з`явились, а у своїй заяві просили суд про розгляд справи за їх відсутності, позов просили задовольнити.

Суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, за наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи фіксацію судового засідання.

Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про смерть ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ганнівка, Липовецького р-ну, Вінницької обл. Згідно довідки, виданої виконкомом Липовецької міської ради №09-17-01/89 від 14.06.2023, вказано що станом на 15.04.1991 головою та єдиним членом господарства був ОСОБА_2 , який проживав по АДРЕСА_3 . Згідно свідоцтва №45 про право особистої власності на будинковолодіння від 22.11.1989 виконком Славнянської сільської Ради народних депутатів засвідчує, що ціле домоволодіння, яке складається з одного жилого будинку, розташованого по АДРЕСА_3 , належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 , а свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Липовецької районної Ради народних депутатів №131 від 30.05.1985 та рішення виконкому Славнянської сільської Ради народних депутатів №16 від 15.06.1989. У матеріалах справи наявний технічний паспорт на вказаний житловий будинок - «А» (загальною площею - 75,6 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м.); веранду - «а»; ганок, сарай -«Б»; погріб - «п/Б»; сарай - «б»; сарай - «В»; вбиральню - «Г»; огорожу №1; ворота №2; хвіртку №3, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . У матеріалах справи наявні рішення органів місцевого самоврядування про перейменування назви вулиці, на якій розташований вказаний житловий будинок та про зміну його порядкового номеру. Згідно свідоцтва про народження позивача ОСОБА_2 був її батьком, а при укладені шлюбу з ОСОБА_3 , позивач отримала його прізвище. З матеріалів спадкової справи ОСОБА_2 вбачається, що за життя він заповіту не складав, а серед живих спадкоємців за законом у нього залишилися: дружина ОСОБА_4 , яка відмовилася від спадщини чоловіка на користь позивача, дочка ОСОБА_5 , яка спочатку написала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, але в іншій своїй заяві відмовилася від спадщини батька, відкликавши свою заяву про її прийняття; та позивач, яка протягом шести місяців з дня відкриття спадщини батька ОСОБА_2 подала до нотаріуса заяву про її прийняття і за вказаних обставин відмови від його спадщини інших спадкоємців, по залишилася єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину свого батька. Нотаріусом відмовлено позивачу в оформленні спадщини на такий житловий будинок, оскільки позивачем було надано нотаріусу свідоцтво №45 про право особистої власності на будинковолодіння, в якому відсутня печатка та підпис голови Славнянської сільської ради та в наданому свідоцтві зазначено, що житловий будинок належить до колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 , а встановити яка частка будинку йому належала неможливо.

Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.п. "а" п. 6 постанови ВС України право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в такому майні.

Судом було встановлено, що згідно свідоцтва №45 про право особистої власності на будинковолодіння від 22.11.1989 виконком Славнянської сільської Ради народних депутатів засвідчує, що ціле домоволодіння, яке складається з одного жилого будинку по АДРЕСА_3 , належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 , а згідно довідки, виданої виконкомом Липовецької міської ради №09-17-01/89 від 14.06.2023 вказано що станом на 15.04.1991 головою та єдиним членом господарства був ОСОБА_2 , який проживав по АДРЕСА_3 . У матеріалах справи наявний технічний паспорт на вказаний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , а також у матеріалах справи наявні рішення органів місцевого самоврядування про перейменування назви вулиці, на якій розташований житловий будинок та про зміну нумерації.

Таким чином, ОСОБА_2 станом на 15.04.1991 був головою колгоспного двору, який проживав та був зареєстрований у вищевказаному житловому будинку, який йому належав в цілому.

Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, а житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , увійшов до спадкової маси його спадщини.

Як визначено в ст. 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, а згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Судом було встановлено, що за життя ОСОБА_2 заповіту не складав, а серед живих спадкоємців за законом у нього залишилися: дружина ОСОБА_4 , дочка ОСОБА_5 та позивач, яка протягом шести місяців з дня відкриття спадшини батька ОСОБА_2 подала до нотаріуса заяву про її прийняття і за обставин відмови від його спадщини інших спадкоємців ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишилася єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину свого батька.

Однак, через відсутність одного із підписів уповноважених осіб на правовстановлюючому документі щодо житлового будинку та за належності його до колгоспного двору, нотаріусом відмовлено позивачу в оформленні спадщини.

Разом з тим, згідно з п. 23 постанови ПВСУ від 30.05.2008 за №7 Про судову практику у справах про спадкування у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

З огляду на викладене, суд вважає, що наявність порушених прав позивача є очевидною, отож вони підлягають захисту судом у спосіб, що нею обраний.

Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, а в сукупності, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідач визнав пред`явлені до нього позовні вимоги під час судового розгляду. Суд зауважує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога: визнати за позивачем, у порядку спадкування за законом, право власності на житловий будинок - «А» (загальною площею - 75,6 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м.); веранду - «а»; ганок, сарай -«Б»; погріб - «п/Б»; сарай - «б»; сарай - «В»; вбиральню - «Г»; огорожу №1; ворота №2; хвіртку №3, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 200, 259, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області (місцезнаходження: вул. Героїв Майдану, буд. 4, м. Липовець, Вінницький р-н, Вінницька обл., ЄДРПОУ - 04325957) про визнання права власності на спадкове майно за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , у порядку спадкування за законом, право власності на житловий будинок - «А» (загальною площею - 75,6 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м.); веранду - «а»; ганок, сарай -«Б»; погріб - «п/Б»; сарай - «б»; сарай - «В»; вбиральню - «Г»; огорожу №1; ворота №2; хвіртку №3, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано учасниками справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду, а зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено в день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення повного рішення суду.

Суддя Дмитро КРИВЕНКО