СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №306/1851/23
Провадження № 2/306/625/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

17 жовтня 2023 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Жиганської Н.М.

за участю секретаря судового засідання Хараїн Е.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Свалява в залі суду № 1 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (мешк. АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП відсутній), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП відсутній) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 . В обгрунтування доводів посилається на те, що є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 ,яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 12.05.2023 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (відповідачем). Вказує, що відповідачі добровільно зобов`язання щодо зняття з реєстраційного обліку у житловому приміщенні згідно умов договору купівлі продажу не виконали, залишаються зареєстрованими у квартирі, однак не проживають в ній. Крім цього, під час укладання договору купівлі продажу, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 написали заяву-зобов`язання, що добровільно випишуться із квартири протягом двох місяців з дати продажу квартири. Вимоги мотивує тим, що прописка відповідачів є перешкодою у користуванні та розпорядженні житлом на власний розсуд, у зв`язку з чим, просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Суд своєю ухвалою від 15.08.2023 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання без повідомлення сторін. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail .

Розгляд справи призначено на 08:30 годину 17.10.2023 року.

Позивач заявлені позовні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням підтримує, просить позов задовольнити в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві (вх.№6101).

Відповідачі відзив (заперечення) на позовну заяву не подали. Поштове повідомлення повернуто до суду із відміткою "адресат відсутній" (п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України - днем вручення судового повідомлення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення «належним»). Інформація щодо розгляду справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail .

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України).

Суд проводить заочний розгляд справи у відсутності сторін за наявними доказами у справі та доходить такого висновку.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ:

Відповідно до ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Права власника квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав (правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 16.11.2016 року, справа № 6-709цс16).

Судом встановлено, щозгідно копії витягу 332084427 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.05.2023 року на підставі договору купівлі-продажу від 12.05.2015 року - ОСОБА_1 (позивачу) на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вимог ст. 29 ЦК України - місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч.4 ст. 9 Житлового Кодексу Української РСР - ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав": під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (у відповідності п. 3 ч.1 ст. 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 346 ЦК України - право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 12 травня 2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Закарпатської області Гуледза А.Г. - ОСОБА_2 (відповідач) продав ОСОБА_1 (позивачу) квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Крмі цього, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 власноручно написали заяви зобов`язання, що вони зобов"язуються виписатися з квартири АДРЕСА_3 , протягом двох місяців з дати продажу квартири та знятися з реєстрації (а.с. 10,11).

Тобто суд встановив, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб відбулося відчуження майна ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (позивача).

На підставі встановлених та перевірених в судовому засіданні доказів, враховуючи, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт припинення права власності ОСОБА_2 на майно (квартиру АДРЕСА_3 ), яке за законом не належить останій, зважаючи на те, що відповідачі самостійно зобов`язання щодо зняття з реєстраційного обліку не виконали, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обгрунтованними.

Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Закон № 1382-ІV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин виникнення, зміни чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; докази на їх підтвердження; ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

З огляду на вищенаведене, враховуючи, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт припинення права власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на житлове приміщення, яке за законом належить ОСОБА_1 , приймаючи до уваги, що відповідачі добровільно зобов`язання щодо зняття з реєстраційного обліку не виконали, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити.

Відповідно до п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат; п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат.

Вимогу про стягнення з відповідачів понесених судових витрат позивач не заявляла, тому суд не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно ст. 141 ЦПК України.

Статтею 129 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім.

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Керуючись ст. ст. 13, 81, 89, 95, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 281, 282, 284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. 29, 346, 405 ЦК України, ст. 9, 72, 150 Житлового Кодексу Української РСР, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (мешк. АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП відсутній), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП відсутній) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровану АДРЕСА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням (квартирою) за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого АДРЕСА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням (квартирою) за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого АДРЕСА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням (квартирою) за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів, починаючи з наступного за днем складення повного рішення, з правом на поновлення такого пропущеного строку в разі подання цієї заяви протягом двадцяти днів з дня вручення копії повного заочного рішення суду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повний текст судового рішення складено 20.10.2023 року. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів до Закарпатського апеляційного суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ-СУДДЯ Н.М.ЖИГАНСЬКА