ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2023 року про відмову у призначенні судової експертизи по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, визнання майна спільною сумісною власністю і стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, визнання майна спільною сумісною власністю і стягнення коштів.

У квітні 2023 року позивач подав клопотання про забезпечення доказів шляхом призначення по справі одночасної будівельно-технічної і судової товарознавчої експертизи стосовно вирішення питання про вартість будівельних робіт і будівельних матеріалів при ремонті житла, вартість сантехнічного та кухонного обладнання, об`єму виконаних робіт, а також часу проведення ремонту, вартості перегородок та дверей квартири, вікон і шпалер, побутової і електричної техніки і інш..

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2023 року відмовлено у призначенні експертизи.

Ухвала суду мотивована тим, що законом не передбачено право чи обов`язок суду збирати і надавати в справу докази на підтвердження позиції чи вимогу будь-якої сторони, частина витребуваних документів матеріалах справи вже є (наданих при подачі позову /копії звіту про оцінку, паспорту, листування, квитанції, свідоцтва та інш./ і вже витребуваних судом), не зазначено в законі і можливість забезпечення та витребування доказів, саме для проведення певних процесуальних дій, також у заяві не зазначено обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами та з якою метою потрібно їх забезпечити. Крім того, суд першої інстанції вказав на те, що вказане клопотання не оплачене судовим збором.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального права просив ухвалу скасувати, а матеріали справи повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд встановивши, що заява про забезпечення доказів подана без додержання вимог ст. 117 ЦПК України повертає її заявнику. Крім того, апелянт вказує, що відповідачка під час розгляду іншої справи підтвердила, що ремонт у квартирі, який відбувався поетапно у 2017-2018 роках було зроблено за власні кошти.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу суду скасувати, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про призначення по справі експертиз, суд першої інстанції виходив з того, що законом не передбачено право чи обов`язок суду збирати і надавати в справу докази на підтвердження позиції чи вимогу будь-якої сторони, частина витребуваних документів матеріалах справи вже є. Крім того, суд першої інстанції вказав на те, що вказане клопотання не оплачене судовим збором.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Згідно з ч. 2 ст. 102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Відповідно до ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Отже, судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Пленум Верховного суду України в постанові №5 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», а саме в п.17 роз`яснив, що при вирішенні питання про призначення експертизи суди повинні керуватися статтями 143-150 ЦПК (в попередній редакції), Законом України від 25 лютого 1994 року N4038-XII "Про судову експертизу", Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року N53/5, разом з Науково-методичними рекомендаціями з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень. Відтак, при ухваленні рішення щодо призначення судової експертизи в справі суд, з метою правильного та оперативного виконання судового рішення, повинен керуватися положеннями діючого, на момент вчинення відповідної процесуальної дії, законодавства, з обов`язковим врахуванням додаткових інструкцій, роз`яснень, правил, які регулюють відповідне питання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Висновок експерта є одним із видів доказів і має відповідати критеріям належності і допустимості доказів. Тому, розглядаючи клопотання про призначення експертизи, суд має його задовольнити саме у випадку, якщо обставини, про з`ясування яких заявлене клопотання, мають значення для справи та якщо їх з`ясування потребує спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо та лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог ОСОБА_1 , окрім іншого, є визнання об`єктом спільної сумісної власності подружжя кошти, які були витрачені на ремонт квартири.

Доведення або спростування факту наявності обставин для задоволення позову здійснюється сторонами за принципом змагальності у цивільному судочинстві, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 12 ЦПК України).

Разом із тим, відповідно до принципу змагальності, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, серед іншого, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст.76 ЦПК України).

З огляду на викладене, враховуючи предмет позову, окрім іншого, є визнання об`єктом спільної сумісної власності подружжя кошти, які були витрачені на ремонт квартири, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відсутність підстави для задоволення клопотання та призначення по справі експертиз.

Ураховуючи позицію Європейського суду з прав людини щодо обґрунтування судом свого рішення та його побудови на правовій, об`єктивній оцінці доказів у справі, приймаючи до уваги, що висновки судової експертизи є фактично здобутим судом конкретним доказом у справі, який ґрунтується на необхідності доведення предмета доказування, суд повинен був задовольнити клопотання позивача про призначення експертиз у справі, оскільки процесуальні дії суду з відмови у задоволенні клопотання про призначення судової експертизи повинні були б розцінюватися як безпідставне недотримання судом норм статті 12 ЦПК України, що є недопустимим під час відправлення правосуддя і не може бути виправданим за жодних обставин.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» ( остаточне рішення від 17 червня 2011 року ) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці та бути ефективним» (рішення ЄСПЛ у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року, заява № 23805/94). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення ЄСПЛ у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року, заява № 23805/94, та «Нун`єш Діаш проти Португалії» від 10 квітня 2003 року, № 2672/03 і 69829/01).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що при постановлені ухвали про відмову у призначенні по справі експертиз, судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, оскаржувана ухвала як незаконна підлягає скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 379 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2023 року про відмову у призначенні судової експертизи скасувати, справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко