Справа №639/3560/21
Провадження №2/639/151/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді Баркової Н.В.,

за участю секретарів Волкової С.І., Монастирьової І.М., Кравченко А.Л.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Територіальної громади в особі Харківської міської ради, третя особа: ОСОБА_4 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

31.05.2021 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 , а в подальшому і до Територіальної громади в особі Харківської міської ради, третьою особою залучений ОСОБА_4 , і просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля «Renault» AE 385, 2000 року випуску, об`єм двигуна 12024, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , тип ТЗ - вантажний фургон, р.н. НОМЕР_2 , в порядку спадкування за законом, як спадкоємцем 1 черги після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батько - ОСОБА_5 , а мати - ОСОБА_6 . Батьки розірвали шлюб - 05.04.2005 року. В подальшому 16.07.2016 року батько позивача уклав другий шлюб з ОСОБА_3 , однак 23.01.2018 року шлюб між ними був розірваний. ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача ОСОБА_2 помер. Після його смерті позивач своєчасно подала до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Орловської В.Г. заяву про прийняття спадщини після смерті батька. Інших дітей у батька не було, ніхто крім неї не подавав заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 . Оскільки нотаріус позивачу відмовила у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування, вона звернулась з позовом до Київського районного суду м. Харкова. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11.02.2020 року, справа № 640/10607/19 за позивачем було визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 в 1/2 частині в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 . Цим же рішенням було визнано право власності на 1/2 частку даної квартири за ОСОБА_3 . Позивач своє право власності на частку у квартирі зареєструвала в Державному реєстрі речових прав 22.01.2021 року. Також позивачу відомо, що за життя в період шлюбу з ОСОБА_3 її батько придбав автомобіль «Renault» AE 385, 2000 року випуску, об`єм двигуна 12024, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , Тип ТЗ - вантажний фургон, р.н. НОМЕР_2 . В той же час, позивач з`ясувала, що ще за життя її батько ОСОБА_2 надав довіреність 17.02.2018 року на ім`я ОСОБА_4 , яка була посвідчена ПП ХМНО ОСОБА_7 , і уповноважив останнього бути його представником з усіх питань, пов`язаних з експлуатацією, користуванням, розпорядженням, страхуванням належного йому автомобіля. Після смерті батька позивач поцікавилась у ОСОБА_4 спірним автомобілем, однак останній відмовився надавати будь-яку інформацію, що змусило позивача звернутись до Регіонального сервісного центру МВС України в Харківській області з відповідним запитом. Так, 15.05.2018 року позивач отримала письмову відповідь, відповідно до якої належний її батькові автомобіль «Renault» AE 385, 2000 року випуску, об`єм двигуна НОМЕР_3 , шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , Тип ТЗ - вантажний фургон, р.н. НОМЕР_2 переоформлено за договором купівлі-продажу 26.04.2018року в ТСЦ 6341 на нового власника ОСОБА_4 . Після звернення до ТОВ «Автоконсалтинг Україна» позивач отримала договір комісії №7089/18/005473 від 26.04.2018 року, на підставі якого було продано спірне авто. Зазначений договір комісії був оформлений вже після смерті її батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач звернулась до Червонозаводського районного суду м. Харкова з відповідною позовною заявою і рішенням суду від 02.09.2020 року по справі №646/3310/18 її позовні вимоги були задоволені. Отже спірний автомобіль фактично повернутий у власність батька позивача ОСОБА_2 . Позивач звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину - на спірний автомобіль, але постановою від 04.03.2021 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки позивач не надала відомостей та документів про належність цього майна спадкодавцеві - батькові ОСОБА_2 . Такі документи у позивача відсутні, де конкретно зараз знаходиться спірний автомобіль - позивачу невідомо, останній час їм користувався ОСОБА_4 , тому позивач вважає, що документи на спірний автомобіль також у нього. Згідно Звіту про визначення вартості автомобіля «Renault» AE 385, 2000 року випуску, об`єм двигуна 12024. шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , Тип ТЗ - вантажний фургон, р.н. НОМЕР_2 , його вартість на 20.04.2021 рік складає 224 000,00 грн., отже вартість частки позивача становить 112 000,00грн.

У зв`язку з вищевикладеним позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 31.05.2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності - залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії даної ухвали.

На виконання ухвали суду від 31.05.2021 року позивачем вказані недоліки були усунуті та ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.06.2021 року прийнято позов до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності. Призначено підготовче засідання.

15.11.2021 року ухвалою суду підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

Між тим, ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.01.2023 року клопотання представника позивача ОСОБА_2 адвоката Борисової І.М. про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності задоволено. Зобов`язано Регіональний сервісний центр МВС у Харківській області надати суду витяг з Єдиного державного реєстру МВС України щодо реєстрації права власності на транспортний засіб «Renault» AE 385, 2000 року випуску, об`єм двигуна 12024, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , червоного кольору, р.н. НОМЕР_2 .

На виконання ухвали суду від 18.01.2023 року вказані в ухвалі докази були надані на адресу суду.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.03.2023 року залучено до участі у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , PHOКПП НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

В подальшому ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.08.2023 року клопотання представника позивача ОСОБА_2 адвоката Борисової І.М. про залучення до участі у вищевказаній цивільній справі співвідповідача задоволено. Залучено до участі у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про визнання права власності в якості співвідповідача Територіальну громаду в особі Харківської міської ради (61003, м. Харків, площа Конституції, буд. 7, ).

У судове засідання 17.08.2023 року учасники справи не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Борисова І.М. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, в подальшому в судові засідання не з`явилась, надала письмову заяву, в якій просила позов задовольнити, посилаючись на викладені в ньому обставини, провести судове засідання у її відсутність та у відсутність позивача.

Відповідач ОСОБА_3 надала письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала, визнавши позовні вимоги.

Представник відповідача Територіальної громади в особі Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином, будь-яких заяв та відзиву від відповідача до суду не надходило, про причини неявки представник відповідача суд не повідомив.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти позову, однак в подальші судові засідання не з`явився, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суд не сповістив, письмових пояснень не надавав.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази, заяви учасників справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Позивач ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено відповідний актовий запис №6 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого 06.01.1995 року. Її батьками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 4).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер, про що зроблено відповідний актовий запис №6574, та підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого 27.04.2018 року (а.с. 5).

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11.02.2020 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , житловою площею 16,4 кв.м., загальною площею 18,8 кв.м. У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку квартири у спільному сумісному майні подружжя задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , житловою площею 16,4 кв.м., загальною площею 18,8 кв.м. (а.с.6-9).

На підставі вказаного рішення суду від 11.02.2020 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 1/2 частку у спільній частковій власності на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.02.2021 року (а.с. 10).

У рішенні Київського районного суду м. Харкова від 11.02.2020 року також встановлено: з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 від 16.07.2016 року вбачається, що ОСОБА_5 уклав шлюб з ОСОБА_3 , про що Дзержинським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області зроблено актовий запис № 470. В подальшому 23.01.2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвали шлюбу, про що Холодногірським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківськкій області зроблено зроблено актовий запис №09.

Як вбачається з роздруківки реєстраційних карток ТЗ з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, наданих Регіональним сервісним центром ГЦС МВС в Харківській області у відповідь на виконання ухвали суду від 18.01.2023 року, 26.04.2018 року, вантажний автомобіль RENAULT АЕ 385, 2000 року випуску, шасі НОМЕР_8 , червоного кольору, НОМЕР_9 , зареєстровано у ТСЦ №6341 РСЦ ГСЦ МВС в Харківській області на ім`я громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , PHOКПП - НОМЕР_4 . На транспортний засіб закріплено номерні знаки НОМЕР_2 та оформлено свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_10 . Реєстраційні дії здійснювалися на підставі договору купівлі-продажу 7089/18/005473 укладеного в ТОВ «Автоконсалтінг Україна», 26.04.2018 року. Попередній власник транспортного засобу, громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП- НОМЕР_11 .

Однак рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02.09.2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ТОВ «Автоконсалтинг Україна», треті особи: Територіальний сервісний центр МВС України в Харківській області, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Орловська Валентина Георгіївна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гаврилюк Наталія Володимирівна про визнання правочинів недійсними - задоволено частково. Визнано недійсною довіреність ННВ 083482 від 26.04.2018 від ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_8 , посвідчену приватним нотаріусом ХМНО Гаврилюк Наталією Володимирівною., реєстраційний номер № 1105. Визнано недійсним договір № 7089/18/005473 купівлі-продажу транспортного засобу RENAULT АЕ 385, 2000 року випуску, об`єм двигуна 12024, шасі (кузов, рама) № № НОМЕР_1 , тип ТЗ-вантажний фургон, реєстраційний номер НОМЕР_2 , від 26.04.2018 оформленого на ім`я ОСОБА_4 . Визнано недійсним договір комісії № 7089/18005473 від 26.04.2018 року укладений між ТОВ «Автоконсалтинг Україна» та ОСОБА_5 в особі ОСОБА_8 . Стягнуто ОСОБА_4 та ТОВ «Автоконсалтинг Україна» на користь ОСОБА_2 , сплачені судові витрати у сумі 704,80 грн., 352,40 грн., 768, 40 грн., 308,00 грн., а всього судовий збір у сумі 2133, 60 грн. в рівних частинах з кожного (а.с.13-16).

Одночасно рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02.09.2020 року встановлено, що ОСОБА_5 за життя належав транспортний засіб RENAULT AE 385, 2000 року випуску, об`єм двигуна НОМЕР_3 , шасі (кузов рама) № НОМЕР_12 , тип ТЗ - вантажний фургон, р. н. НОМЕР_2 (надалі спірний автомобіль), що підтверджується інформацією з баз даних, які використовуються РСЦ МВС в Харківській області від 15.05.2018 року № 31/20?2153.

Також позивачем надано суду інформацію бази даних НАІС ГСЦ МВС України щодо реєстрації та пререєстрації автомобіля з VIN № НОМЕР_13 від 07.11.2018 року №31/20-4851, з якої вбачається що автомобіль RENAULT АЕ 385, 2000 року випуску, шасі НОМЕР_8 , червоного кольору, № шасі НОМЕР_1 обліковувався за ОСОБА_2 з 02.03.2017 року за договором купівлі-продажу (а.с.13).

Тобто спірний автомобіль придбано ОСОБА_2 під час шлюбу з ОСОБА_3 , і за життя право власності на даний автомобіль не перереєстровано на іншу особу в законний спосіб, отже право власності на половину спірного автомобіля входить до складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 .

Згідно зі Звітом СОД ФОП ОСОБА_9 про визначення вартості автомобіля «Renault» AE 385, 2000 року випуску, р.н. НОМЕР_2 , його вартість на 20.04.2021 рік складає 224 000,00 грн. (а.с. 18).

Позивач ОСОБА_2 звернулась до Приватного нотаріуса ХМНО Орловської В.Г. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину - на автомобіль RENAULT АЕ 385, 2000 року випуску, об`єм двигуна НОМЕР_3 , шасі (кузов, рама) № № НОМЕР_1 , тип ТЗ-вантажний фургон, реєстраційний номер НОМЕР_2 , але постановою від 04.03.2021 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний автомобіль, оскільки позивач не надала відомостей та документів про належність цього майна спадкодавцеві ОСОБА_2 . Рекомендовано звернутись до суду з позовом. (а.с. 17).

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено правила визначення належності, допустимості, достовірності та достатності доказів.

Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Також, ч.ч. 4,5 ст. 82 ЦПК передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участь у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Отже обставини, встановлені у рішенні Київського районного суду м. Харкова від 11.02.2020 року та рішенні Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02.09.2020 року не підлягають доказуванню, оскільки встановлені, рішеннями суду, які набрали законної сили.

Разом з тим, відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Зі змісту ст. 328 ЦК України вбачається, що спадкування є однією з підстав набуття права власності.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1120 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою.

Разом з тим, статтями 1216, 1220-1221 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують прав на спадкування почергово. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно зі статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Саттею 1269 ЦК України визначено порядок подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Отже в даному випадку суд на підставі досліджених доказів та обставин, встановлених рішеннями суду, що набрали законної сили, дійшов висновку, що ОСОБА_5 за життя на праві власності належав спірний автомобіль - транспортний засіб RENAULT AE 385, 2000 року випуску, об`єм двигуна НОМЕР_3 , шасі (кузов рама) № НОМЕР_12 , тип ТЗ - вантажний фургон, р. н. НОМЕР_2 .

ОСОБА_5 придбав спірний автомобіль під час шлюбу з ОСОБА_3 , яка при цьому не була спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , оскльки на момент смерті останнього 24.04.2018 року шлюб між ними було вже розірвано 23.01.2018 року.

За таких обставин саме половина спірного автомобіля входить до обсягу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 . Единою спадкоємицею першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 є дочка померлого - позивач ОСОБА_2 , яка звернулась із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини у встновлений законом строк. Однак нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний авотомібль за законом і рекомендовано звернутись до суду. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 немає, у зв`язку з чим до участі у справі в якості відповідача залучено Харківсььку міську раду, від якої заперечень проти позову на надійшло. Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнала, що не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частку автомобіля «Renault» AE 385, 2000 року випуску, червоного кольору, об`єм двигуна 12024, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , тип ТЗ - вантажний фургон, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 6, 7, 12, 13, 43, 76-89, 141, 206, 247, 258, 259, 263-265, 293, 353 ЦПК України, 15, 16, 321, 328, 1216, 1218, 1220, 1221, 1258, 1264, 1270, 1297 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Територіальної громади в особі Харківської міської ради, третя особа: ОСОБА_4 про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку автомобіля «Renault» AE 385, 2000 року випуску, червоного кольору, об`єм двигуна 12024, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , тип ТЗ - вантажний фургон, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_14 , адреса: АДРЕСА_4 ,

Відповідачі:

-ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_15 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ;

-Територіальна громада в особі Харківської міської ради (61003, м. Харків, площа Конституції, буд. 7, ;

Третя особа: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , PHOКПП НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Повне рішення складено 18.10.2023 року.

Суддя Н.В. Баркова