465/7563/23
2/465/3105/23
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

19.03.2023 року суддя Франківського районного суду м. Львова Мигаль Г.П., дослідивши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , МВС України, Міністерства охорони здоров`я про відшкодування шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , МВС України, Міністерства охорони здоров`я про відшкодування шкоди.

Ухвалою суду від 27 вересня 2023 року вказану позовну заяву залишено без руху.

Копію ухвали позивачем отримано 02.10.2023 о 22:40 год., що стверджується електронним підтвердженням про вручення документів в системі «Електронний суд».

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, не сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Суд повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець, держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співрозмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права. Право на доступ до правосуддя не є абсолютним з точки зору його практичного забезпечення, вказане право в силу своєї природи вимагає державного регулювання (яке може змінюватися залежно від місця та часу, з урахуванням потреб і ресурсів як суспільства, так і конкретних осіб). Разом з тим, таке врегулювання не повинно завдавати шкоди змісту цього права та конкурувати з іншими правами, встановленими Конвенцією.

Відповідно до ст. 120 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно зі ст. 121 ЦПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Станом на 19 жовтня 2023 року, позивач не виконала вимоги ухвали суду від 27 вересня 2023 року. Жодних заяв або клопотань щодо продовження строку для усунення недоліків від позивача до суду не надходило.

З урахуванням вище викладеного, позивач не виконала вимоги закону, визначені ч. 1 ст. 185 ЦПК України та викладені в ухвалі від 27 вересня 2023 року, а тому, згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, матеріали позовної заяви вважаються неподаними і повертаються позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із вказаною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини (усунення недоліків), що стали підставою для її повернення.

Керуючись ст.185 ЦПК України, -

постановив:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , МВС України, Міністерства охорони здоров`я про відшкодування шкоди - вважати неподаною та повернути позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 19 жовтня 2023 року.

Суддя Мигаль Г.П.