Справа № 464/4334/23
пр.№ 2/464/1275/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.10.2023 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова в складі судді Тімченко О.В., секретар судового засідання Андрушків В.О., розглянувши цивільну справу № 464/4334/23 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, сторонами у якій виступають:

позивач Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки та піклування

відповідач ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє позовних вимог, Львівський міський центр соціальних служб

представники учасників справи:

представник позивача Андрусишин В.І.

у с т а н о в и в :

Позивач звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою у порядку цивільного судочинства, в якій просить: позбавити батьківських прав відповідача відносно неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь державного закладу Центру соціальної підтримки дітей та сімей «Рідні» ЛМР, - не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями таку передано на розгляд судді Тімченко О.В.

Суддя ухвалою від 25 липня 2023 року позов було прийнято до розгляду з відкриттям провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначенням у підготовче засідання.

Суд ухвалою від 14 серпня 2023 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати та занесеною до протоколу судового засідання, закрив підготовче провадження та призначив до судового розгляду по суті.

Під час судового розгляду справи 03 жовтня 2023 року учасники справи:

- представник позивача підтримав заявлений позов з підстав та мотивів, викладених у ньому, у подальшому подав письмову заяву про розгляд справи в його відсутності;

- відповідач формально позов заперечила, зазначивши, що має трьох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вона має статус одинокої матері, т.я. чоловіки дітей та її одразу покидали, а вона оформляла дівчат на себе. Допомогу на 2 дітей отримувала до 2015 року, офіційно не працює з 2018 року, з 2020 року підробляє. Дійсно через свій спосіб життя: зловживання спиртними напоями та приведення додому чоловіків з сумнівною репутацією та кримінальним минулим, закинула свої батьківські обов`язки по вихованню та утриманню дітей; в квартирі за місцем проживання жахливі умови, ремонт не проведено. Визнає, що кричала на ОСОБА_4 , висловлювалась на її адресу нецензурними словами, не займалась її вихованням, освітою та здоров`ям, не поставила на медичний облік. На виклики сусідів та доньок неодноразово приїздила поліція, яка оформляла відповідні звернення, а з нею проводилась бесіда. Дочка ОСОБА_3 , яка утримувала всю їх сім`ю, виїхала до Києва півтора роки тому, покинувши їх, тому у подальшому ОСОБА_5 повністю займалась сестрою ОСОБА_6 , в тому числі і їх утриманням. Визнає, що нічого не робила, щоб називатися матір`ю, після поміщення дитини до закладу, жодного разу її не відвідала і не робила жодних спроб для її повернення. Згідна на сплату аліментів, але коштів для цього не має. Шкодує про свою батьківську поведінку і намагатиметься виправитись у майбутньому. У подальшому на розгляд справи не з`явилась, хоча була належним чином (під розписку) повідомлена про судове засідання;

- третя особа належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, проте свого представника не направила, що не перешкоджає розгляду справи;

У зв`язку з неявкою учасників справи 11 жовтня 2023 року у судове засідання фіксування такого за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось.

Вирішуючи спір, суд дійшов наступного висновку з огляду на таке.

У відповідності до ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях.

Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Як унормовано ст.ст.8, 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно зі ст.ст.150, 155 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст.164 СК України, зокрема у п.2 визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

За правовою позицію Верховного Суду, викладеною у постанові від 26 січня 2022 року у справі № 203/3505/19, ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Під час розгляду судом справи встановлено, що відповідач є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Указане підтверджується свідоцтвом про народження дитини та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України.

Наказом Управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради за № 94 від 15 лютого 2023 року дитину ОСОБА_2 , яка перебуває у складних життєвих обставинах, взято на облік.

Листом Центру соціальної підтримки дітей та сімей «Рідні» повідомлено, що неповнолітня ОСОБА_2 була зарахована до відділення «Термінове влаштування дітей» Комунальної установи «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Рідні» Львівської міської ради на підставі самозвернення від 27 лютого 2023 року з підстав залежності матері в неналежних житлово-побутових умов.

Як передбачено ст.19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Висновок органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації від 27 червня 2023 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки ОСОБА_2 мотивований наступним. На момент влаштування дитина була розгублена та налякана, при огляді медичної сестри було виявлено педикульоз, речі були брудні. Мати надалі зловживає алкоголем, не провідує дитину та не цікавиться її життям, часті сварки та психологічне насильство, мати на роботу не ходить, має заборгованість за надання квартирних послуг, відмовляється від будь-якої допомоги фахівців. Дитина зарекомендувала себе як не дуже старанні учениця. Володіє навчальним матеріалом на середньому та початковому рівні. Навчається не в повну міру своїх сил, не виявляє зацікавленості до навчання, на уроках байдужа. Дівчина стримана, дещо замкнена, з однокласниками спілкується сало. За час перебування дитини в школі жодних контактів з мамою не відбулося, вона не виходила на зв`язок, не цікавилася особливостями поведінки та навчання доньки. Дівчина не зареєстрована в ЕСОЗ та немає укладеної декларації з лікарем, що надає первинну медичну допомогу. Відповідач притягувалася до адміністративної відповідальності: за ч.1 ст.184 КУАП 23 лютого 2023 року, ч.2 ст.175-1 КУАП 05 грудня 2022 року, ч.1 ст.178 КУАП та ч.1 ст.175-1 КУАП 21 серпня 2022 року, ч.2 ст.178 КУАП 08 вересня 2020 року, ч.1 ст.178 КУАП 01 червня 2020 року. відповідач не дотримується рекомендацій фахівця, тривалий період не йде на контакт, на телефонні дзвінки не відповідає. Фахівцями неодноразово здійснювалися візити, проте двері були зачинені, на залишені запрошення не відреаговано. На момент присутності комісії в помешканні відповідача умови були незадовільні, не прибрано, неприємний запах.

Такий висновок узгоджується із письмовими доказами, долученими до справи, та фактичними поясненнями відповідача в суді, а тому підстави не брати такий не уваги відсутні.

За приписами ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

У судовому засіданні дитина висловила свою думку у підтримку заявленого позову з наступних підстав. З народження жила з матір`ю та двома сестрами, які займались її вихованням, опікувались нею як в побуті, так і за його межами, у подальшому і утриманням. Починаючи з того часу, як вона пішла у перший клас, відповідач не виконувала своїх батьківських обов`язків, зловживала спиртними напоями, висловлювалась нецензурними словами, ображала і кричала на неї. Лише інколи готувала їсти і прала одяг. У зв`язку з такою поведінкою відповідача і вона, і сестри неодноразово викликали поліцію. У 2022 році її помістили до Центру соціальної підтримки дітей та сімей «Рідні» ЛМР, куди відповідач жодного разу не навідалась і не поцікавилась її життям, станом здоров`я тощо. Настоює на позбавленні відповідача батьківських прав щодо себе, оскільки 9 років така не виконувала своїх обов`язків.

13 червня 2023 року дитина звернулась до Сихівської районної адміністрації з заявою про позбавлення батьківських прав своєї матері у зв`язку із зловживанням спиртними напоями та аморальним способом життя, невідвідуванням у закладі та відсутності з її боку жодних дій на зміну ситуації.

Установлені у ході розгляду обставини беззаперечно до достеменно свідчать, що відповідач свідомо самоусунулася від виконання батьківських обов`язків та порушує права дитини на належне батьківське виховання, не бажає піклуватися про дитину, брати участі у її вихованні, матеріально не забезпечує.

Факт заперечення відповідачем позову про позбавлення її батьківських прав з урахуванням її поведінки не свідчить про інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку, прагнення здійснювати належне піклування за нею, не спростовано свідоме нехтування обов`язками матері щодо доньки. Схожа позиція висловлена Верховним судом у постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18.

Відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що відповідачу чинились або чиняться перешкоди у спілкуванні з донькою.

Позбавлення відповідача батьківських прав спрямоване на захист прав та інтересів дитини, отже, має законну мету і втручання в права відповідача, є пропорційним меті позбавлення її батьківських прав (постанова Верховного суду від 13 липня 2022 року у справі № 366/2047/18).

Окрім того, позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, про що йдеться у постанові Верховного Суду 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18.

Підсумовуючи викладене у своїй сукупності, наявні достатні правові підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, що доведено позивачем з наданням переконливих та достатніх доказів. Доводи відповідача фактично зводяться до власного суб`єктивного бачення обставин справи.

Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України передбачено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття.

Водночас особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч.2 ст.166 СК України).

Відповідно до вимог ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову про позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Тобто, законодавцем прописано пряму імперативну норму права щодо одночасного вирішення питання про стягнення аліментів при задоволенні позову про позбавлення батьківських прав.

У ст.180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст.182 СК України).

Ураховуючи однозначну необхідність у витратах на гармонійний розвиток дитини до її повноліття, з відповідача слід стягувати аліменти на користь та утримання її дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності до вимог ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі щорічно підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст.184 СК України).

Нормами ст.193 СК України передбачено наступне. Якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Оскільки питання піклування/опіки відносно дітей у встановленому законом порядку не вирішено, тому що влаштування такої має вирішуватись безпосередньо позивачем після набрання рішенням суду законної сили, саме на позивача покладено обов`язок по подальшому влаштуванню дитини, відтак стягнення аліментів на утримання дитини має відбуватись шляхом перерахування аліментів на її особистий рахунок у відділенні Державного ощадного банку України, а не, як зазначає у позові чи заяві сам позивач/його представник. Для цього позивача слід зобов`язати відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили. Указане узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові від 18 вересня 2019 року, справа №464/7647/17 .

З огляду на таке позиція позивача про стягнення аліментів на утримання на дитини на користь державного закладу та/або фізичної чи юридичної особи, якій може бути передана дитина, є некоректною, однак в цілому не впливає на вирішення справи, суд з метою захисту прав дитини вправі самостійно зазначити порядок стягнення аліментів у відповідності до вимог закону. Схожий висновок зроблений у постанові Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі № 372/2583/18.

Беручи до уваги, що позивача зобов`язано відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили, тому суд не застосовує положення ч.1 ст.430 ЦПК України, не допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

З відповідача у порядку ст.141 ЦК України в користь держави підлягає стягненню судовий збір у зв`язку із звільненням позивача від сплати такого при поданні позову до суду.

Керуючись ст.ст.259, 263, 264, 265, 268, 282, 354 ЦПК України,

у х в а л и в :

Задоволити позов.

Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьківських прав відносно дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягувати щомісяця з ОСОБА_1 на користь та утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 червня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Розмір аліментів, стягуваний у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Зобов`язати Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради як орган опіки і піклування відкрити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , особистий рахунок у відділенні Державного ощадного банку України в місячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 5368,00 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення

Рішення набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Інформація про учасників справи:

позивач Сихівська районна адміністрація як орган опіки та піклування, , м.Львів, пр.Ч.Калини, 66

відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

Повне судове рішення складено 17 жовтня 2023 року, що є датою його ухвалення за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО