Справа № 638/5645/23
Провадження № 2/638/3627/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого Невеніцина Є.В.,

за участю секретаря Бикової Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори, третя особа: ОСОБА_2 про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори про скасування постанови державного нотаріуса Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори Вовкожи Оксани Миколаївни від 23.05.2023 року про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його матері, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23.05.2023 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки заяву про прийняття спадщини подано після спливу встановленого законодавством строку для прийняття спадщини. Позивач вважає, що прийняв спадщину в передбачений законодавством строк, оскільки у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України прийняв спадщину після смерті матері та у встановлений законом строк не заявив про відмову від спадщини. Пунктом 3 постанови КМУ від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більш ніж на 4 місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Мати позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відтак строк для прийняття спадщини після її смерті з урахуванням чотирьох місяців, встановлених під час військового стану, триває до 10.09.2023 року. Позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини 16.05.2023 року, тобто в передбачений законодавством строк.

Ухвалою суду від 12.06.2023 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 02.08.2023 року закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду та витребувано у Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори копію спадкової справи.

У судове засідання учасники справи не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, представник позивача та представник відповідача надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, відповідач думки стосовно суті вимог не висловив, відзив суду не направив, третя особа надала заяву про розгляд справи за її відсутності та просила задовольнити позовні вимоги.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Харкові, згідно копії свідоцтва про народження № НОМЕР_2 позивач є її сином.

Постановою державного нотаріуса Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори Вовкожа О.М. від 23.05.2023 року відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 . Державний ноатріус зазначила, що спадкова справа заведена 16.05.2023 року на підставі заяви ОСОБА_1 , поданої після спливу встановленого законодавством строку для прийняття спадщини; із заявами про прийняття спадщини або про відмову у прийнятті спадщини протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини ніхто не звертався; заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 станом на 10.11.2022 року за адресою місця проживання померлої зареєстровані не були. Заявники спадщину після смерті ОСОБА_3 не прийняли: заяв про прийняття спадщини після смерті спадкодавця до нотаріальної контори протягом строку, встановленого для прийняття спадщини після смерті спадкодавця до нотаріальної контори протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не подали та за однією адресою зі спадкодавцем на час відкриття спадщини зареєстровані не були.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою або застереженням. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Для вирішення питання про те, чи є позивач таким, що прийняв спадщину відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, визначальним є встановлення факту постійного проживання позивача на момент відкриття спадщини зі спадкодавцем.

Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно з пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання, доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Як вбачається з копії спадкової справи, місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 на день смерті АДРЕСА_3 .

Нотаріусу або суду позивачем не надано жодних відомостей про те, що останній на час відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем.

Таким чином, відсутні підстави для висновку, що позивач є таким, що прийняв спадщину відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, та відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину з цих підстав не ґрунтується на вимогах закону.

Щодо строку прийняття спадщини, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживає постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 2 ст. 1220 ЦК України, передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до частин 1-2 статті 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Спадкоємці, які пропустили строк для прийняття спадщини, можуть бути за згодою всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину, включені до свідоцтва про право на спадщину як такі, що прийняли спадщину. Така згода спадкоємців повинна бути викладена у письмовій формі і подана нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування до видачі свідоцтва про право на спадщину.

Також, згідно з пунктами 3.13-3.16, 3.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що для прийняття спадщини чи відмови від прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. Суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Не вимагається звернення до суду для визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини, якщо усі спадкоємці, які прийняли спадщину, подадуть письмову заяву про згоду на прийняття спадщини спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини.

Спадкодавець померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину позивач звернувся 16.05.2023 року, третя особа звернулась 23.05.2023 року.

Оскільки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнім днем прийняття спадщини після померлої відповідно до вимог ст.1270 ЦК України є 10.05.2023 року, тобто позивачем та третьою особою пропущено строк для прийняття спадщини.

Посилання позивача на постанову КМУ №164 від 28.02.2022 року «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» є необгрунтованими, виходячи з наступного.

Так, пунктом 3 постанови КМУ №164 від 28.02.2022 року «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» в ред. від 10.03.2023 року установлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Разом з тим, Верховний Суд в постанові від 25.01.2023 року по справі №676/47/21 зазначив, що основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон). Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України (частина друга статті 4 ЦК України).

Актами цивільного законодавства України є також постанови Кабінету Міністрів України. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням цього Кодексу або іншому закону, застосовуються відповідні положення цього Кодексу або іншого закону (частина четверта статті 4 ЦК України).

У доктрині приватного права зауважується, що ієрархія актів цивільного законодавства може базуватися на їх юридичній силі (вимір по вертикалі). Вона поширюється, по-перше, на співвідношення закону та підзаконних актів та, по-друге, на співвідношення Конституції та законів (як кодифікованих, так і інших (поточних)). Одночасно слід визнати існування ієрархії між ЦК як кодифікованим законом та іншими (поточними) законами, що регулюють цивільні відносини. Ця ієрархія базується на визнанні ЦК основним актом цивільного законодавства (вимір ієрархії по горизонталі).

Стосовно виміру ієрархії актів цивільного законодавства по горизонталі, то в статті 4 ЦК України закріплюється пріоритет норм ЦК (як основного регулятора приватних відносин) над нормами інших законів. Причому, що такий спосіб вирішення колізії норм ЦК із нормами інших законів, із констатацією пріоритету норм ЦК над нормами інших законів, підтримувався, зокрема, Конституційним Судом України.

Щодо виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, то в статті 4 ЦК України встановлено повний перелік нормативно-правових актів, якими можуть регулюватися цивільні відносини. Крім Конституції України, ЦК України та інших законів України, цивільні відносини можуть регулюватися, за загальним правилом, лише такими підзаконними актами, як: акти Президента України, видані у випадках, установлених виключно Конституцією України; постанови Кабінету Міністрів України, що не суперечать положенням ЦК України та інших законів України. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням ЦК України, або іншому закону, мають застосовуватися відповідні положення ЦК або іншого закону. Інші органи державної влади України та органи влади Автономної Республіки Крим можуть видавати нормативні акти, що регулюють цивільні відносини, лише у випадках і в межах, установлених Конституцією України та законом. Таким чином можливість видання актів цивільного законодавства на підзаконному рівні для зазначених органів суттєвим чином обмежена.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття (стаття 1270 ЦК України).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (частина перша статті 1273 ЦК України).

З приводу положень пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, якими встановлено, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється; свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини, суд зазначає наступне.

Тлумачення вказаних норм, з урахуванням виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, свідчить, що:

правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України;

строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України);

законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини;

пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

Також, статтею 7 ЦПК України визначено, що, у разі невідповідності правового акта правовому акту вищої юридичної сили, суд застосовує норми правового акта вищої юридичної сили.

Таким чином, державний нотаріус правомірно відмовила позивачу у вчиненні нотаріальної дії, застосувавши акт вищої юридичної сили, при наявності суперечностей між ЦК України та постановою КМУ щодо строків прийняття спадщини, та оскільки ОСОБА_4 на час відкриття спадщини не проживав зі спадкодавцем та звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину із пропуском шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позові вимоги про скасування постанови державного нотаріуса Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори Вовкожи Оксани Миколаївни від 23.05.2023 року про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є необґрунтованими у зв`язку з чим позовну заяву слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 1268,1269,1270,1272 Цивільного кодексу України, ст.ст. 274-279, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (зареєстрований: АДРЕСА_1 ) до Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори (м.Харків, м-н Свободи, 5, Держпром, під.6, пов.4, кімн.590-595), третя особа: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий Є.В.Невеніцин