КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №363/4918/15-ц Головуючий у І інстанції - Свєтушкіна Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Гуля В.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

за участю секретаря судового засідання Линок В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 08 червня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа №363/4918/15 від 20 грудня 2022 року, виданого Вишгородським районним судом Київської області, таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви зазначав, що 20 грудня 2022 року Вишгородським районним судом Київської області видано виконавчий лист №363/4918/15 у справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» до ОСОБА_1 про стягнення на предмет іпотеки, у відповідності до якого з ОСОБА_1 стягнуто суми у розмірі 20 000 грн.

Вказував, що виконавчий лист було видано з порушенням норм, встановлених для видачі виконавчого листа, а саме виконавчий лист був виданий за заявою особи, яка не мала на це ані процесуального статусу, ані належним чином підтверджених прав на здійснення представництва та права діяти від імені та в інтересах ТОВ «ФК «Авістар».

Зауважує, що у матеріалах справи відсутні будь-які належним чином оформлені заяви від ТОВ «ФК «Авістар» із вимогою видати виконавчий лист.

На підставі викладеного вважає, що виконавчий лист видано Вишгородським районним судом Київської області помилково.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 08 червня 2023 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із указаною ухвалою суду, ОСОБА_1 29 червня 2023 року звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на те, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та задовольнити заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

У мотивування скарги зазначає, що ТОВ «ФК «Авістар» ніяких належних та допустимих доказів про те, що адвокат Остащенко О.М., подаючи заяву про видачу виконавчого листа, діяла від імені та в інтересах ТОВ «ФК «Авістар», до Вишгородського районного суду Київської області не надано.

Заінтересована особа не скористалася своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направила.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа такими, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що адвокат Остащенко О.М. представляла інтереси ТОВ «ФК «Авістар» у справі №363/4918/15-ц на підставі договору про надання правової допомоги №9 від 04 лютого 2019 року та ордеру серії КВ № 290564, Адвокатське бюро «Остащенко» здійснює представництво інтересів ТОВ «ФК «Авістар» у судовій справі № 363/4918/15-ц на підставі договору по теперішній час, у зв`язку з чим дійшов висновку про необґрунтованість поданої ОСОБА_1 заяви.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що постановою Верховного суду від 27 липня 2022 року скасовано постанову Київського апеляційного суду від 23 травня 2019 року і залишено в силі ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 06 лютого 2019 року. У порядку повороту виконання постанови Київського апеляційного суду від 23 травня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Авістар» 20 000 грн.

За заявою представника ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» - адвоката Остащенко О.М. про видачу виконавчого листа від 19 грудня 2022 року Вишгородським районним судом Київської області 20 грудня 2022 року видано виконавчий лист відносно боржника ОСОБА_1 у справі №363/4918/15-ц на підставі постанови Верховного Суду від 27 липня 2022 року, а саме, направлено засобами поштового зв`язку, що підтверджується матеріалами справи.

Звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 посилався на те, що виконавчий лист видано судом за заявою особи, яка не мала на це ані процесуального статусу, ані належним чином підтверджених прав на здійснення представництва та права діяти від імені та в інтересах ТОВ «ФК «Авістар».

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положення статті 129-1 Конституції України визначають, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до положень частини другої статті 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За змістом вказаної норми виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України в інформаційному листі від 01 липня 2015 року «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» у зв`язку з відсутністю чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у суддів виникали труднощі під час її застосування. Так, словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Окрім того, за своїм змістом частина друга статті 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так і частково, а тому підстави, якими заявник обґрунтовує свою заяву, можуть бути наслідком як повного так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з наступних обставин: - помилковість видачі виконавчого листа; - боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; - обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України).

Отже, закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Приписами статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами першою, другою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Приписами статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Матеріалами справи встановлено, що виконавчий лист у справі №363/4918/15-ц від 20 грудня 2022 року видано Вишгородським районним судом Київської області на виконання постанови Верховного Суду від 27 липня 2022 року, яка набрала законної сили.

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно частини четвертої статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Як убачається з матеріалів справи, адвокат Остащенко О.М., звертаючись до суду із заявою про видачу виконавчого листа, діяла від імені та в інтересах ТОВ «ФК «Авістар» на підставі ордеру серії КВ №290564 на надання правової допомоги та договору про надання правової допомоги №9 від 04 лютого 2019 року.

Відповідно до долученого представником стягувача ТОВ «ФК «Авістар» Остащенко О.М. договору №9 від 04 лютого 2019 року про надання правової допомоги, укладеного між ТОВ «ФК «Авіастар» та Адвокатським бюро «Остащенко», а також заяви №1-070623 від 07 червня 2023 року, сторони домовились, що після закінчення строку дії договору, якщо сторони продовжують виконувати його умови, договір вважається поновлений на невизначений термін. Адвокатське бюро «Остащенко» здійснює представництво інтересів ТОВ «ФК «Авіастар» у судовій справі №363/4918/15-ц на підставі договору по теперішній час.

Таким чином, за наявності судового рішення про стягнення боргу, яке набрало законної сили та підлягає виконанню, а також наявних у справі доказів на підтвердження наявності у Остащенко О.М. повноважень на звернення від імені ТОВ «ФК «Авістар» із заявою про видачу виконавчого листа, заявником при зверненні до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не доведено, що вказаний виконавчий лист видано Вишгородським районним судом Київської області помилково.

Виходячи з того, що під час розгляду справи судом не встановлено, що виконавчий документ був виданий помилково або з інших, визначених положеннями частини 2 статті 432 ЦПК України підстав, постанова Верховного Суду від 27 липня 2022 року набрала законної сили, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заяви боржника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа у справі №363/4918/15-ц від 20 грудня 2022 року, виданого Вишгородським районним судом Київської області, таким, що не підлягає виконанню.

З огляду на зазначене, колегія доходить висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи та подані сторонами докази, надав їм належну правову оцінку та, правильно застосувавши норми матеріального права, вірно вирішив, що у зв`язку з ненаданням суду доказів щодо наявності підстав, з якими закон пов`язує можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заява про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками місцевого суду щодо їх оцінки.

Докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження місцевим судом та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні місцевим судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

З огляду на наведене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 08 червня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий В.В. Гуль

Судді Ю.О. Матвієнко

Я.С. Мельник