Справа № 758/3838/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2023 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Скрипник О. Г.,

за участю секретаря судового засідання - Однолько Ю. С.,

представник позивача: ОСОБА_1

представник відповідача: Смаровоз О.І.

представник третьої особи: Бойко М.В.

розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної у місті Києві державної адміністрації про надання дозволу на укладення договору без дозволу органу опіки та піклування ,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2022 року ОСОБА_3 звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної державної адміністрації, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору: Подільська районна державна адміністрація про надання згоди на укладення договору без дозволу органу опіки та піклування.

Згідно автоматизованої системи розподілу справ, справа надійшла в провадження судді Скрипник О.Г.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 18 липня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Зі змісту позовної заяви убачається, що позивачу ОСОБА_3 на праві власності належить 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1 .

Інша 1/2 частина вказаного житлового будинку належить на праві власності ОСОБА_4 .

Позивач зареєстрований у вказаному житловому будинку, проте в ньому не проживає, оскільки інший співвласник будинку- ОСОБА_4 чинить перешкоди у вселенні його до будинку.

Позивач вказує, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року було встановлено порядок користування домоволодінням та ОСОБА_3 виділено в користування жилу кімнату площею 8,4 кв.м, ОСОБА_4 виділено в користування жилу кімнату площею 20, 7 кв.м, інші приміщення залишено в загальному користуванні житлового будинку АДРЕСА_1 та вирішено вселити позивача у вказане домоволодіння.

Позивач в житловий будинок не вселився, у зв`язку з чим вирішив свою частку у житловому будинку відчужити.

Позивач зазначає, що він звернувся до приватного нотаріуса з питання щодо укладення договору дарування належної йому на праві власності 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , проте йому приватним нотаріусом було повідомлено, що для укладення договору дарування своєї частки квартири, серед документів, які необхідно надати для посвідчення договору, необхідно також надати дозвіл органу опіки та піклування на укладення договору дарування, так, як у вказаному житловому будинку зареєстровані неповнолітні діти.

Позивач вказує, що він звернувся до Подільської РДА з відповідною заявою та на першому етапі розгляду заяви йому надати позитивне рішення про надання дозволу на укладення договору дарування частини будинку від 21.09.2021 року. Однак, у зв`язку із заявою іншого співвласника будинку - ОСОБА_4 , яка заперечувала щодо укладення договору дарування частини будинку, належної позивачу, було призначено повторний розгляд питання та за результатами засідання комісії Подільської РДА, останнім було прийнято рішення, оформлене Протоколом №22 від 05.10.2021 року, згідно з яким Подільська РДА вирішила: Призупинити рішення комісії з питань захисту прав дитини Подільської районної у місті Києві державної адміністрації від 21.09.2021 року в частині надання ОСОБА_3 дозволу на укладення договору дарування 1/2 частини будинку; відмовити ОСОБА_3 в дозволі на укладення договору дарування 1/2 частини будинку, оскільки існує спір стосовно нерухомого майна.

Не погодившись із висновком органу опіки та піклування Подільської РДА, позивач повторно звернувся до органу опіки та піклування Подільської райдержадміністрації щодо надання йому дозволу на укладення договору дарування частини житлового будинку, проте відповідач повторно відмовив позивачу у наданні такої згоди посилаючись на те, що згоди батьків на здійснення правочину щодо нерухомого майна, орган опіки та піклування не отримав, роз`яснено позивачу право звернутися з даним питанням до суду.

Позивач вказує, що рішення органу опіки та піклування порушує його законне право на право володіння, користування та розпорядженням майно, оскільки неповнолітні діти своєї частки в житловому будинку не мають, а лише зареєстровані на жилій площі будинку та надання дозволу органу опіки та піклування на відчуження частки, належної позивачу не порушить їхнє право користування жилою площею будинку.

Зважаючи на викладене вище, позивач просить надати дозвіл на укладення ОСОБА_3 договору дарування належної йому на праві власності 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 без отримання дозволу Органу опіки та піклування - Служби у справах сім`ї та дітей Подільської районної у місті Києві державної адміністрації.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити. Щодо залучення до участі у справі співвласника житлового будинку та зареєстрованих осіб, представник позивача категорично заперечив.

Представник Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної у місті Києві державної адміністрації позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суду представник відповідача пояснив, що позивач неодноразово звертався до відповідача із заявою про надання йому дозволу на укладення договору дарування належної на праві власності позивачу 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , проте відповідач йому відмовляв у зв`язку з тим, що у житловому будинку зареєстровані неповнолітні діти та відчуження частки будинку порушить їхнє право на користування будинком.

Представник Подільської районної у місті Києві державної адміністрації позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, надав відзив на позовну заяву.

У відзиві на позов представник Подільської РДА зазначив, що дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною державною адміністрацією за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною особою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг якого видається заявникам Службою у справах дітей.

На комісії, яка відбулася 05.10.2021 року були присутні позивач, гр. ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та інші. Комісією заслухано пояснення сторін, зокрема ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , які заперечували щодо відчуження 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , після чого комісією було відмовлено позивачу у наданні дозволу на укладення договору дарування 1/2 частини вказаного житлового будинку.

22.02.2022 року Комісією повторно заслухано заявників: ОСОБА_3 та ОСОБА_6 та враховуючи відсутність зави ( згоди) батьків дітей щодо відчуження 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , заявнивкам повторно відмовлено у наданні дозволу на укладення договору дарування вказаної частини житлового будинку.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві власності належить 1/2 частина 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1 .

Інша 1/2 частина вказаного житлового будинку належить на праві власності ОСОБА_4 . Позивач зареєстрований у вказаному житловому будинку, проте в ньому не проживає, оскільки інший співвласник будинку, ОСОБА_4 чинить перешкоди у його вселенні до будинку.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року встановлено порядок користування домоволодінням АДРЕСА_1 т та ОСОБА_3 виділено в користування жилу кімнату площею 8,4 кв.м, ОСОБА_4 виділено в користування жилу кімнату площею 20, 7 кв.м, інші приміщення залишено в загальному користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , проте через перешкоди, які створює співвласник ОСОБА_4 , позивач в будинок не вселився.

Позивач звернувся до приватного нотаріуса з питання щодо укладення договору дарування належної йому на праві власності 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 та отримав від приватного нотаріуса інформацію, що для укладення договору дарування своєї частки квартири, серед документів, які необхідно надати приватному нотаріусу, необхідно також надати дозвіл органу опіки та піклування на укладення договору дарування, так, як у вказаному житловому будинку зареєстровані неповнолітні діти.

Позивач звернувся до Подільської РДА з відповідною заявою та на першому етапі розгляду заяви йому надати позитивне рішення про надання дозволу на укладення договору дарування 1/2 частини будинку від 21.09.2021 року. Однак, у зв`язку із заявою іншого співвласника будинку - ОСОБА_4 , яка заперечувала щодо укладення договору дарування частини будинку, належної позивачу, було призначено повторний розгляд питання та за результатами засідання комісії Подільської РДА, останнім було прийнято рішення, оформлене Протоколом №22 від 05.10.2021 року, згідно з яким Подільська РДА вирішила: Призупинити рішення комісії з питань захисту прав дитини Подільської районної у місті Києві державної адміністрації від 21.09.2021 року в частині надання ОСОБА_3 дозволу на укладення договору дарування 1/2 частини будинку; відмовити ОСОБА_3 в дозволі на укладення договору дарування 1/2 частини будинку, оскільки існує спір стосовно нерухомого майна.

Не погодившись із висновком органу опіки та піклування Подільської РДА, позивач повторно звернувся до органу опіки та піклування Подільської райдержадміністрації щодо надання йому дозволу на укладення договору дарування частини житлового будинку, проте відповідач повторно відмовив позивачу у наданні такої згоди посилаючись на те, що згоди батьків на здійснення правочину щодо нерухомого майна, орган опіки та піклування не отримав, роз`яснено позивачу його право звернутися з даним питанням до суду.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження його майна.

Відповідно до частин першої, другої, шостої ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Згідно ч.1 ст. 356 ЦК України, власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Статтею 361 ЦК України встановлено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч.1 ст. 242 ЦК України, батьки ( усиновлювачі)є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» передбачено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл орган опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Відповідно до ч.3 ст. 17 Закону України « Про охорону дитинства» батьки або особи , які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки та піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання.

Частинами другою, третьою ст. 18 Закону України « Про охорону дитинства» передбачено, що діти- члени сім`ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Орган опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють , майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Згідно з положеннями частини четвертої та п`ятої ст. 177 СК України органи опіки та піклування проводять перевірку заяви про вчинення правочину щодо нерухомого майна дитини та надає відповідний висновок, якщо в результаті вчинення правочину буде гарантовано збереження права дитини на житло.

Статтями 17, 18 Закону України « Про охорону дитинства», ст.177 СК України встановлено, що дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах - обов`язок батьків.

Вказаним Законом визначено, що батьки, а також державні органи, вирішуючи питання, що стосуються прав та обов`язків дітей , зокрема з питання їх майна, зобов`язані першочергово приділяти увагу якнайшвидшому забезпечення інтересів дитини і при вирішенні питання не допускати порушення їх інтересів. Вказаним Законом також визначено, що лише батьки, які є законними представниками малолітніх дітей, мають право на звернення до органів опіки та піклування для отримання дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право користування на яке мають діти. Іншого порядку отримання такого дозволу чи надання дозволу на відчуження нерухомого майна без відповідного дозволу органу опіки та піклування чинними законодавством не передбачено.

Законом України «Про охорону дитинства» та Законом України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» не передбачено заборону на укладення договорів співвласнику житлового приміщення, який не є батьком дітей і діти не перебувають на його утриманні.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок ( частину будинку), квартиру, користуються ним ( нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною 1 ст. 156, ст. 405 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ч.4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника можуть бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником квартири ( будинку), ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Таким чином, неповнолітні діти, зареєстровані у спірному житловому домоволодінні, а тому їхні житлові права відчуженням належної позивачу частки житлового будинку не можуть бути порушені.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 641/7974/18 ( провадження №61-15826 св19) та у постанові Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі 1612/2343/12 ( провадження № 61-6307 св.18).

Відповідно до ст. ст.11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Статтею 16 ЦК України передбачено способи захисту цивільних прав та інтересів, а саме: визнання права, визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної ( немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Оскільки позивач неодноразово звертався до відповідача з питанням щодо надання дозволу на відчуження своєї частки у житловому будинку АДРЕСА_1 , проте орган опіки та піклування Подільської РДА відмовив у наданні такого дозволу у зв`язку з реєстрацією у вказаному житловому будинку неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що цивільне право позивача підлягає захисту, а позов задоволенню, так, як відчуження частки співвласника житлового будинку не порушує право користування зареєстрованих у житловому будинку неповнолітніх дітей.

Зважаючи на викладене вище, керуючись ст.ст. 11, 15.16 ЦК України, 150, 156 ЖК Української РСР, ст.ст. 264, 265, 268 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Надати дозвіл на укладення ОСОБА_3 договору дарування належної йому 1/2 частини житлового будинку , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 без отримання згоди Органу опіки та піклування - Служби у справах сім`ї та дітей Подільської районної у місті Києві державної адміністрації.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя О. Г. Скрипник