Справа № 202/8700/23
Провадження № 2/202/2025/2023
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2023 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Шульги А.О., розглянувши у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Трофімчука В.В. звернувся до суду позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру.

В своєму позові позивач зазначає, що з 1971 року перебував у шлюб з ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилася дочка ОСОБА_4 , яка після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».

Під час шлюбу з ОСОБА_3 за спільні кошти відповідно до договору купівлі-продажу була придбана квартира за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_3 .

Вважає, що вказана квартира є спільною сумісною власністю подружжя.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла.

Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину вищевказаної квартири.

Постановою державного нотаріуса Першої краматорської державної нотаріальної контори Уварової Г.І. від 04 травня 2023 року відмовлено у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, що належала спадкодавцю, з підстав пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позивач звертає увагу, що він постійно проживав разом з ОСОБА_3 у спірній квартирі, що підтверджується актом про фактичне проживання від 05.05.2023 № 01/07/05, виданим комітетом мікрорайону № 1 Краматорської міської ради.

Станом на день відкриття спадини він був зареєстрований та проживав за вказаною адресою, а тому вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідач зі спадкодавцем не мешкала, була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2 .

Інші особи, крім нього, заяву про прийняття спадщини не подавали.

За цих підстав позивач просить визнати за ним право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на 1/2 частину квартири - у порядку поділу спільної сумісної власності подружжя та на 1/2 частину квартири у порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Розпорядженням Верховного Суду від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» змінено територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду м. Дніпропетровська.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2023 року у справі було відкрите загальне позовне провадження та призначене підготовче провадження.

Сторони у підготовче засідання, призначене на 09 жовтня 2023 року, не з`явилися.

Представником позивача адвокатом Трофімчуком В.В. була надана заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, в якій він позов підтримав та наполягав на його задоволенні.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_2 у підготовче засідання також не з`явилася. Водночас надала заяву про визнання позову та розгляд справи без її участі.

Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Зважаючи на подану відповідачем заяву про визнання позову, справу розглянуто по суті у підготовчому засіданні з ухваленням рішення по суті.

Згідно з частинами 4 та 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав:

Судом установлено, що з 24 липня 1971 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу.

Згідно з договором купівлі-продажу від 17.05.2006 року за ОСОБА_3 було зареєстроване право власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла.

Постановою державного нотаріуса Першої краматорської державної нотаріальної контори Уварової Г.І. від 04 травня 2023 року відмовлено у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 з підстав пропуску строку для прийняття спадщини.

Постанова нотаріуса мотивована тим, що на час відкриття спадщини позивач та спадкодавець були зареєстровані за різними адресами.

Заявляючи позовні вимоги про визнання права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , позивач посилається на те, що ця квартира є спільною сумісною власністю подружжя та на час відкриття спадщини він постійно проживав разом зі спадкодавцем, інші спадкоємці спадщину не прийняли.

Розглядаючи заявлені позовні вимоги, суд враховує, що відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до частини 2 статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

При цьому частиною 1 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Крім того, відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Суд бере до уваги, що в даному випадку позовні вимоги про визнання права власності на спірну квартиру заявлені позивачем як співвласником майна та спадкоємцем першої черги.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач та його представник клопотань про витребування спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_3 , на підтвердження позовних вимог не заявляли.

Належних доказів на підтвердження факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 не надали.

Позовних вимог про встановлення факту постійно проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і, тим самим, прийняття спадщини, не заявляли.

Більш того, суд звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово наголошувала, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанова від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17, від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц, від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17).

Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, незалученої до участі у справі в якості співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (постанови Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 200/8461/15-ц, від 03 травня 2022 року у справі № 711/3591/21).

У справах про спадкування належними відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину. У випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Зазначене випливає з частини першої статті 1277 ЦК України, згідно з якою в разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Так, у постанові Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 697/2052/17-ц було зроблено висновок, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Позивачем позовні вимоги про визнання права власності на квартиру заявлені до ОСОБА_2 .

Однак даних та доказів прийняття відповідачем спадщини суду не надано.

Навпаки, у своєму позові позивач зазначає, що інші спадкоємці, крім нього, після смерті ОСОБА_3 відсутні та, що відповідач ОСОБА_2 спадщину не прийняла.

Відтак, суд не приймає визнання позову відповідачем, оскільки воно суперечить закону та порушує права інших осіб, незалучених до участі у справі.

Оскільки у справі відсутні дані та докази прийняття спадщини відповідачем ОСОБА_2 , до якої позивачем заявлений позов, суд вважає, що належним відповідачем у цій справі має бути саме орган місцевого самоврядування.

Тобто спір про визнання права власності у порядку спадкування за законом повинен вирішуватися шляхом пред`явлення позову до територіальної громади в особі відповідного органу місцевого самоврядування - в даному випадку Краматорської міської ради, прав та обов`язків якої стосується цей спір.

За змістом статті 51 ЦПК України можливість заміни неналежного відповідача належним відповідачем або залучення такої особи як співвідповідача пов`язана виключно з клопотанням позивача.

Між тим, клопотань про заміну відповідача чи залучення Краматорської міської ради до участі у справі як співвідповідача позивач та його представник не заявляли, наполягали на задоволенні позову до ОСОБА_2 , яка не повинна відповідати за позовом, оскільки в змагальному процесі об`єктивно не може викласти позицію щодо позову, а з урахуванням диспозитивності цивільного судочинства, суд не наділений самостійним правом провести заміну відповідача чи притягнути іншу особу як співвідповідача поза волею самого позивача.

Отже, враховуючи вищевикладене, в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру необхідно відмовити.

При цьому позивач не позбавлений можливості звернутися з аналогічним позовом до належного відповідача.

Відповідно до статті 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в позові понесені судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 18 жовтня 2023 року.

Суддя Наталія Марченко