Справа №754/7382/23
Провадження №2/359/2142/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому підготовчому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації, про встановлення фактів проживання дитини з батьком та перебування дитини на його самостійному вихованні,

встановив:

1. Зміст доводів пред`явленого позову.

В червні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовував його тим, що з квітня 2004 року по січень 2015 року він перебував у шлюбі з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дочка ОСОБА_5 . Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 уклала новий шлюб з громадянином Італійської Республіки ОСОБА_6 , після державної реєстрації цього шлюбу відповідачу було присвоєно прізвище « ОСОБА_7 ». ОСОБА_2 посилався на те, що починаючи з 28 квітня 2023 року ОСОБА_5 повернулась до України та проживає разом з позивачем. Тому ОСОБА_2 просив визначити місце проживання дитини разом з батьком на його самостійному вихованні в кв. АДРЕСА_1 .

В ході підготовчого провадження представник позивача ОСОБА_1 подав заяву про зміну предмета позову (а.с.84-91), в якій він просить встановити факт проживання ОСОБА_5 з позивачем та перебування дитини на самостійному вихованні ОСОБА_2 в кв. АДРЕСА_1 .

2. Процесуальні дії у цивільній справі; ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову.

Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 2 червня 2023 року (а.с.46) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим ОСОБА_2 , була розподілена судді Деснянського районного суду м. Києва Галась І.А.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 5 червня 2023 року (а.с.49) цивільна справа була передана на розгляд до Бориспільського міськрайонного суду.

Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 6 липня 2023 року (а.с.55) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим ОСОБА_2 , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 10 липня 2023 року (а.с.56) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримує позов та наполягає на його задоволенні.

ОСОБА_3 не з`явилась у судове засідання та подала клопотання (а.с.81-82), в якому вона не заперечує проти задоволення позову та просить розглянути цивільну справу в її відсутності. Тому на підставі ч.3 ст.200 ЦПК України за результатом підготовчого провадження ухвалено рішення суду.

3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

29 квітня 2004 року ОСОБА_2 уклав з ОСОБА_4 шлюб, зареєстрований ВРАЦС Ужгородського МУЮ Закарпатської області, про що був складений актовий запис №165.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась дочка ОСОБА_5 . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 11 серпня 2006 року (а.с.20).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 8 січня 2015 року (а.с.18) шлюб між позивачем та ОСОБА_4 був розірваний.

26 листопада 2018 року ОСОБА_4 уклала з громадянином Італійської Республіки ОСОБА_6 шлюб, зареєстрований у Бориспільському МР ВДРАЦС ГТУЮ у Київській області, про що був складений актовий запис №707. Після державної реєстрації цього шлюбу відповідачу було присвоєно прізвище « ОСОБА_7 ». Це підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 18 грудня 2018 року (а.с.19).

Спірні правовідносини регулюються главою 13 «Особисті немайнові права і обов`язки батьків та дітей» розділу ІІІ «Права та обов`язки матері, батька і дитини» СК України.

4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

Відповідно до ч.3 ст.160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно з ч.2 ст.29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання.

Як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 28 січня 2021 року у справі №753/6498/15-ц у разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом, проте при вирішенні вказаного питання, що стосується дитини, яка досягла 14 років, слід керуватися частиною третьою статті 160 СК України та положеннями статті 29 ЦК України. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25 січня 2018 року у справі № 537/5119/15-ц.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.76 ЦПК України дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення чи мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

З копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон, виданого на ім`я ОСОБА_5 (а.с.24-25), вбачається, що 28 квітня 2023 року вона самостійно повернулась на територію України.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала, що вона разом з матір`ю ОСОБА_3 проживала на території Італії. У зв`язку з тим, що проживання у вказаній країні було некомфортним для свідка ОСОБА_5 , 28 квітня 2023 року вона самостійно повернулась в Україну, де проживає разом з батьком ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 та перебуває на його утриманні. Відповідач не бере участь в утриманні дитини.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що він є батьком позивача та дідом ОСОБА_5 . Тому йому відомо про те, що 28 квітня 2023 року його онука повернулась в Україну. З того часу вона безперервно проживає разом з батьком. Свідку ОСОБА_8 не відомі обставини участі матері ОСОБА_3 у вихованні дитини.

З копії акта обстеження умов проживання дитини від 23 травня 2023 року (а.с.39-40) вбачається, що ОСОБА_5 проживає разом з позивачем в кв. АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 досягла чотирнадцяти років. Аналіз обставин, викладених у письмових доказах та показаннях свідків, свідчить про те, що ОСОБА_5 самостійно визначила місце свого проживання разом з батьком ОСОБА_2 . В такому випадку презюмується, що дитина перебуває на вихованні позивача.

З огляду на це суд висновує, що з метою забезпечення юридичної визначеності у правовідносинах, пов`язаних з захистом особистих немайнових прав неповнолітньої дитини, належить встановити факти, що з 28 квітня 2023 року ОСОБА_5 проживає з батьком ОСОБА_2 та перебуває на його вихованні.

Однак в показаннях свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_8 відсутні відомості про те, що ОСОБА_3 ухиляється від участі у вихованні дочки. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 не подали жодного письмового доказу на підтвердження означеної обставини. Навпаки, зі змісту клопотання, поданого відповідачем (а.с.81-82), вбачається, що ОСОБА_3 не визнає факт ухилення нею від виховання дочки та не заперечує проти задоволення позову лише для того, щоб ОСОБА_2 мав можливість забезпечувати права дитини без присутності матері в органах влади, освітніх та медичних закладах. Крім того, у випадку ухилення відповідача від виховання дитини ОСОБА_2 має право звернутись до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, а не вимагати встановлення факту самостійного виховання дочки. Ця обставина свідчить про те, що, заявляючи таку позовну вимогу, позивач обрав неналежний та неефективний спосіб захисту права.

В змісті пред`явленого позову (а.с.1-6) та заяви про зміну предмета позову (а.с.84-91) відсутня інформація про мету, для досягнення якої ОСОБА_2 прагне встановити факт самостійного виховання дочки з прив`язкою до місця розташування кв. АДРЕСА_1 . Ця обставина свідчить про те, що факт про встановлення вказаної обставини не має юридичного значення.

З огляду на це суд висновує, що підстави для встановлення факту перебування ОСОБА_5 на самостійному вихованні позивача в кв. АДРЕСА_1 відсутні. Тому у задоволені позову в частині цих вимог ОСОБА_2 належить відмовити.

Керуючись ч.3 ст.200, п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації, про встановлення фактів проживання дитини з батьком та перебування дитини на його самостійному вихованні задовольнити частково.

Встановити факти, що з 28 квітня 2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з батьком ОСОБА_2 та перебуває на його вихованні.

Повний текст рішення складений 9 жовтня 2023 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.Ю. Семенюта