Справа № 727/8422/23
Провадження № 2/727/1509/23
17 жовтня 2023 року м. Чернівці
Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді Терещенко О.Є.
при секретарі Аниськовій К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кусмарцев Максим Олександрович, до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-
Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Кусмарцев М.О., звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.11.2022 року між ОСОБА_1 та відповідачкою було укладено договір позики грошових коштів в розмірі 2030,00 Євро, посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Войціховським А.В. цієї ж дати та зареєстрований в реєстрі за №8429.
Вказує, що відповідно до умов договору, відповідачка зобов`язалась повернути позивачці позичену суму грошових коштів у такій самій сумі і такій самій валюті, на-ступним чином: мінімальний місячний платіж становитиме 290,00 Євро, і оплачується до 30 числа кожного місяця. Різницю у сумі боргу відповідачка вправі повернути, а по-зивачка зобов`язалась прийняти позичену суму грошових коштів до настання строку, зазначеного у п.1 цього договору.
Також, вищевказаним договором передбачена відповідальність за несвоєчасне його виконання, а саме штраф у розмірі 100 Євро за кожний календарний місяць про-строчення, починаючи з першого дня прострочення і закінчуючи днем повернення по-зики.
Стверджує, що починаючи з дня отримання позики і по теперішній час відповідач-кою зобов`язання за договором не виконані і грошові кошти в будь-якій сумі не повер-нуті.
На основі вищевикладеного, просить суд стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , 2030 Євро боргу за договором позики грошових коштів від 09.11.2022 року, 3% річних в сумі 9,68 Євро, неустойку (штраф) в розмірі 644,99 Євро, та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 гривень.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15.08.2023 року від-крито провадження по справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судове засідання та надано відповідачу строк для по-дання відзиву.
Позивач в судове засідання не з`явилась, про місце та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав через канцеля-рію суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повні-стю та просить їх задовольнити. Проти винесення по справі заочного рішення не запе-речує.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча неодноразово повідомлялась су-дом про дату, час та місце розгляду справи судом, у зв`язку з чим суд вважає за можли-ве розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення.
Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встанов-лений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріала-ми.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відпо-відачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п.3 та п.4 ч.1 ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обста-вини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність дока-зів для вирішення справи, наданих до суду.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247, ст.280 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задово-ленню частково, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що згідно договору позики грошових коштів від 09.11.2022 року (а.с.5), ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 гро-шові кошти в сумі 2030,00 Євро. При цьому, відповідач зобов`язалась повернути пози-вачу отриману суму позики не пізніше 09.06.2023 року включно.
Згідно ч.1 ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути пози-кодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до частини першої статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли по-зикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Частиною другою статті 1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укла-дення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної гро-шової суми або визначеної кількості речей.
З аналізу статей 510, 545, 1046, 1047 ЦК України вбачається, що розписка є бор-говим документом та може бути надана позикодавцем для підтвердження перед ним не-виконаного зобов`язання за договором позики.
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути пози-кодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими озна-ками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були пере-дані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Верховний Суд України у постанові від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13 зазна-чив, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є дока-зом не лише факту укладення договору, але і факту передачі грошової суми позичаль-нику.
Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами існують договірні зобов`язання позики в сумі 2030,00 доларів США.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Таким чином, враховуючи той факт, що згідно умов договору позики грошові кошти відповідач по справі зобов`язувався повернути позивачу до 09.06.2023 року, від-повідач ОСОБА_2 , в порушення вимог ст.ст.530, 629, 1049 ЦК України, не виконала покладений на неї обов`язок повернути грошові кошти отримані за договором позики у повному обсязі в строк, передбачений умовами договору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення простроченої суми заборгованості є обґрунтова-ними та підлягають задоволенню.
Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму по-зики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зо-бов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нара-ховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення по-зикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі про-строчення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від-повідно до статті 1048 цього Кодексу.
За положеннями ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до ч.1 ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зо-бов`язання.
За змістом ст.551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума і її розмір може бути збільшено договором.
Пунктом 5 вищевказаного Договору позики сторонами встановлено, що у разі, як-що позичальник своєчасно не поверне суму позики, вона зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням вимог чинного законодавства України, та позичальник сплачує штраф у розмірі 100 (сто) Євро за кожний календарний місяць прострочення, почи-наючи з першого дня прострочення і закінчуючи днем повного повернення позики.
На основі викладеного, суд приходить до висновку, що позовна вимога щодо стяг-нення неустойки (штрафу) підлягає задоволенню частково, а само у розмірі 400 (чоти-риста) Євро, оскільки з моменту прострочення заборгованості (10.06.2023 року) до дня винесення рішення по справі сплило чотири місяці.
Згідно інформації з офіційного сайту Національного банку України, офіційний курс гривні щодо іноземної валюти Євро на момент винесення рішення (17.10.2023 ро-ку) становить 38,2806.
При цьому, суд вважає необхідним зазначити, що у разі зазначення в судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судо-вого рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верхов-ного Суду, висловленою в постанові від 04 липня 2018 року в справі №14-134цс18 та в постанові від 16 січня 2019 року в справі №373/2054/16-ц.
Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошо-вого зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або за-коном.
Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.
Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового пра-ва та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.
При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.
3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у від-повідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рі-шення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).
Так, розрахунок 3% річних за вказаною формулою є наступним:
2030 (сума заборгованості)х130(кількість днів прострочення) х 3/100/365 = 21,69 Євро.
Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передба-чених цим Кодексом випадках.
Статями 12, 13 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності, згідно з якими кожна сторона повинна до-вести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих до-казів.
Таким чином, суд, враховуючи, що представником позивача заявлена вимога що-до стягнення 3% річних в сумі 9,68 Євро, суд вважає необхідним задовольнити позовну вимогу саме в заявленому розмірі
Отже, на підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задово-ленню частково, а саме слід стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 :
- 3 % річних в сумі 9,68 Євро, що згідно офіційно встановленого курсу Євро до гривні, що встановлений НБУ станом на 17.10.2023 року, становить 370,55 (триста сім-десят) гривень (п`ятдесят п`ять) копійок.
Також, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 975,24 грн., у відповідності до обсягу задово-лених вимог.
Керуючись вимогами ст.ст.12, 13, 77, 81, 141, 263, 265, 268, 273, 282, 284, 289 ЦПК України, -
Ухвалити заочне рішення.
Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кусмарцев Мак-сим Олександрович, до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , 3 % річних в сумі 9,68 (дев`ять) Євро (шістдесят вісім) євроцентів, що згідно офіційно встановленого курсу Євро до гривні, що встановлений НБУ станом на 17.10.2023 року, становить 370,55 (триста сімдесят) гривень (п`ятдесят п`ять) копійок
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір в сумі 975,24 (дев`ятсот сімдесят п`ять) гривень (двадцять чотири) копійки.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: О.Є.Терещенко