Постанова

Іменем України

11 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 757/8111/22-ц

провадження № 61-4989св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Транспортні системи України»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2022 року у складі судді Хайнацького Є. С. та постанову Київського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року у складі колегії суддів: Шкоріної О. І., Поливач Л. Д., Стрижеуса А. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортні системи України» (далі - ТОВ «Транспортні системи України») про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовна заява мотивована тим, що він перебував у трудових відносинах із ТОВ «Транспортні системи України» з 26 травня 2017 року на посаді комерційного директора.

24 грудня 2021 року його було звільнено за прогули без поважних причин на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України.

Проте, вказував, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29 листопада 2021 року у кримінальній справі у справі № 757/63514/21-к до нього застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 25 січня 2022 року, включно, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження. Одночасно було визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, розмір якої визначили у 210 розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 499 590 грн, зобов`язавши його, як підозрюваного, у разі внесення застави прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора та слідчого, а також виконувати наступні обов`язки: не відчужуватися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого про місце свого проживання; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю. Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, було визначено до 25 січня 2022 року, включно, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження.

30 листопада 2021 року Територіальне управління Державної судової адміністрації (далі - ДСА) України в м. Києві підтвердило надходження коштів на рахунок, внесених в якості застави відносно нього, згідно ухвали Печерського районного суду м. Києва від 29 листопада 2021 року.

Позивач вказував, що не міг здійснювати будь-яких комунікацій із працівниками ТОВ «Транспортні системи України» та відповідно не міг знаходитися на своєму робочому місці у зв`язку з обов`язками покладеними на нього судом.

Наголошував, що його звільнення через прогули на роботі у зв`язку із запобіжним заходом, який застосовувався до нього в ході кримінального провадження до вирішення судом питання про його винуватість у вчиненні злочину, є незаконним. За вказаних обставин його вини щодо відсутності на робочому місці немає.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд: визнати його звільнення незаконним, скасувати наказ директора ТОВ «Транспортні системи України» від 24 грудня 2021 року № 48-ОС, поновити його на посаді комерційного директора товариства, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 39 358,88 грн.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2022 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачем не спростовано факт прогулу та не доведено поважності причин невиходу на роботу у робочі дні, а саме: 16, 17, 20, 21 та 22 грудня 2021 року, що у свою чергу доведено відповідачем належними доказами. Суди вказали, що жодне із зобов`язань, покладене на ОСОБА_1 ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29 листопада 2021 року, не є прямою забороною йому виходити на роботу у ТОВ «Транспортні системи України».

Оскільки звільнення відбулося законно, то немає підстав для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2023 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2022 року, постанову Київського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позов.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що судами попередніх інстанції не забезпечено повного та всебічного розгляду справи, не здійснено дослідження всіх обставин справи та не надана їм належна правова оцінка. Зокрема, не було досліджено та не надано оцінки тому, що роботодавець перед звільненням на підставі статті 149 КЗпП України зобов`язаний отримати від робітника письмові пояснення та з`ясувати причини його неявки на роботу, встановити їх поважність.

Суди не надали належної правової оцінки тому, що він не здійснював відвідування свого робочого місця у зв`язку із запобіжним заходом, накладеним на нього судовим рішенням, а також відсутністю дозволу слідчого на відвідування робочого місця. Вважає, що застосовані до нього заборони робили неможливим з`являтися на робоче місце.

Зазначає, що причиною звільнення на підставі пункту 7 статті 36 КЗпП України може бути тільки вирок суду, який набрав законної сили, а не застосування до працівника запобіжного заходу.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У липні 2023 року ТОВ «Транспортні системи України» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому вказує, що викладені в ній доводи є безпідставними та не впливають на правильність вирішення спору судами попередніх інстанції, висновки яких вважає законними та обґрунтованими. При цьому, касаційна скарга містить аналогічні доводи, які були викладені позивачем у позовній заяві та апеляційній скарзі, та яким була надана відповідна правова оцінка судами попередніх інстанцій, тому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 22 червня 2023 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано цивільну справу із суду першої інстанції.

27 липня 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 02 жовтня 2023 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 з 26 травня 2017 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «Транспортні системи України» на посаді комерційного директора, що підтверджується копією довідки ТОВ «Транспортні системи України» від 29 листопада 2021 року № ТС00-000020.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29 листопада 2021 року у справі № 757/63514/21-к до ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25 січня 2022 року, включно, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0001476 від 20 вересня 2021 року. Одночасно визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави, розмір якої визначено у 210 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 499 590 грн, зобов`язавши підозрюваного ОСОБА_1 у разі внесення застави наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю. Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено до 25 січня 2022 року включно, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0001476 від 20 вересня 2021 року. У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані з застосуванням запобіжного заходу у виді застави. Роз`яснено заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом.

Довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в м.Києві від 30 листопада 2021 року № 2-507з/21 підтверджено надходження на відповідний рахунок коштів, внесених у якості застави відносно ОСОБА_1 згідно з ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 29 листопада 2021 року у справі № 757/63514/21-к.

Згідно з копією дозволу на виїзд з населеного пункту від 02 грудня 2021 року старший слідчий Слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Синенко Є. А. дав дозвіл ОСОБА_1 на виїзд до міста Києва з метою забезпечення життєдіяльності з приводу вагітності дружини ОСОБА_2 .

Відповідно до копії запиту № 1 про надання інформації від 17 грудня 2021 року ОСОБА_1 звертався до старшого слідчого Слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Синенка Є. А. щодо отримання роз`яснень, чи має він право, з урахуванням застосованих до нього обмежень та покладених процесуальних обов`язків відвідувати своє робоче місце та приймати участь у господарській діяльності ТОВ «Транспортні системи України», у тому числі за адресою розташування офісу товариства на АДРЕСА_1 , а також спілкуватись з робочих питань із співробітниками та контрагентами товариства, та чи має він право як учасник товариства відвідувати чергові/позачергові загальні збори учасників товариства. Зазначений запит направлено старшому слідчому засобами поштового зв`язку.

Згідно з копією наказу ТОВ «Транспортні системи України» від 21 грудня 2021 року № 44-ОС витребувано від комерційного директора ОСОБА_1 , у якомога стислий строк, пояснення щодо його відсутності на роботі (робочому місці) 16 грудня 2021 року у період з 9.00 год. до 18.00 год., 17 грудня 2021 року у період з 9.00 год. до 17.00 год. та 20 грудня 2021 року у період з 9.00 год до 18.00 год.

Відповідно до копії наказу ТОВ «Транспортні системи України» від 22 грудня 2021 року № 45-ОС витребувано від комерційного директора ОСОБА_1 , у якомога стислий строк, пояснення щодо його відсутності на роботі (робочому місці) 21 грудня 2021 року у період з 09.00 год. до 18.00 год.

Згідно з копією наказу ТОВ «Транспортні системи України» від 23 грудня 2021 року № 46-ОС витребувано від комерційного директора ОСОБА_1 , у якомога стислий строк пояснення щодо його відсутності на роботі (робочому місці) 22 грудня 2021 року у період з 09.00 год. до 18.00 год.

Відповідно до копії наказу ТОВ «Транспортні системи України» від 24 грудня 2021 року № 48-ОС ухвалено виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за період з 01 вересня 2021 року до 15 грудня 2021 року та звільнити його за прогули без поважних причин на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України; виплату у зв`язку зі звільненням заробітної плати за період з 01 вересня 2021 року до 15 грудня 2021 року у розмірі 77 682,05 грн та утримання з цієї суми 27 567,37 грн в якості аліментів за виконавчим листом ВП НОМЕР_1 від 16 квітня 2020 року; виплату у зв`язку зі звільненням грошової компенсації за п`ять днів невикористаної щорічної відпустки в розмірі 4999,98 грн, необхідність одержати трудову книжку у відділі кадрів за адресою: АДРЕСА_2 .

Зазначені накази направлені позивачу засобами поштового зв`язку.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень ОСОБА_1 вказує неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 459/2618/17, від 09 листопада 2021 року у справі № 235/5659/20 (провадження № 61-10432св21), від 28 квітня 2022 року у справі № 761/48981/19 (провадження № 61-16583св21) та від 19 квітня 2023 року у справі № 754/7879/20 (провадження № 61-12370св22), що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Також підставою касаційного оскарження судових рішень ОСОБА_1 вказує неправильне застосування судами норм права за відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

Крім того, ОСОБА_1 зазначає про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, а саме судові рішення оскаржуються з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України, оскільки суди не дослідили зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, у тому числі, прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Згідно із частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум (частина перша статті 116 КЗпП України).

Відповідно до положень частини першої статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Повно та всебічно встановивши обставини справи, дослідивши усі надані сторонами докази на предмет належності та допустимості, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що звільнення ОСОБА_1 з роботи було проведено ТОВ «Транспортні системи України» відповідно до вимог КЗпП України, оскільки позивач не надав судам будь-яких доказів, які б підтверджували поважність пропуску роботи та реальну неможливість з`явитися на роботі 16, 17, 20, 21 та 22 грудня 2021 року, що було його процесуальним обов`язком відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України. Натомість, роботодавець довів законність звільнення позивача і дотримання при цьому норм КЗпП України.

Доводи касаційної скарги про те, що суди не надали належної правової оцінки тому, що він не здійснював відвідування свого робочого місця у зв`язку із запобіжним заходом, накладеним на нього судовим рішенням, а також відсутністю дозволу слідчого на відвідування робочого місця, що зробило неможливим з`являтися на робоче місце, є необґрунтованими.

Суди попередніх інстанцій правильно врахували, що з моменту внесення застави ОСОБА_1 мав виконувати наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Тобто, жодне із зобов`язань не є прямою забороною ОСОБА_1 виходити на роботу у ТОВ «Транспортні системи України».

Крім того, апеляційний суд правильно вказав, що належних та допустимих доказів на підтвердження звернення до слідчого з метою отримання дозволу на виїзд до міста Києва для виходу на роботу позивач не надав, що було його процесуальним обов`язком відповідно до статей 12, 81 ЦПК України.

Сам по собі наданий позивачем до позовної заяви запит до старшого слідчого Синенка Є. А. про надання інформації від 17 грудня 2021 року щодо можливості відвідування робочого місця, прийняття ним участі у господарській діяльності товариства, його спілкування з робочих питань із співробітниками та контрагентами товариства, без доведення отримання такого запиту слідчим та відмови на своє звернення, не підтверджує існування поважних об`єктивних причин, які унеможливлювали вихід ОСОБА_1 на роботу у період після 30 листопада 2021 року і до 24 грудня 2021 року, день винесення наказу про звільнення.

Щодо доводів заявника про неотримання від нього роботодавцем письмових пояснень про причини нез`явлення на роботі, суд правильно вказав, що невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений наданими суду доказами (правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-2801цс15).

Крім того, судами було встановлено, що згідно з копією наказу ТОВ «Транспортні системи України» від 21 грудня 2021 року № 44-ОС витребувано від комерційного директора ОСОБА_1 , у якомога стислий строк, пояснення щодо його відсутності на роботі (робочому місці) 16 грудня 2021 року у період з 9.00 год. до 18.00 год., 17 грудня 2021 року у період з 9.00 год. до 17.00 год. та 20 грудня 2021 року у період з 9.00 год до 18.00 год.

Відповідно до копії наказу ТОВ «Транспортні системи України» від 22 грудня 2021 року № 45-ОС витребувано від комерційного директора ОСОБА_1 , у якомога стислий строк, пояснення щодо його відсутності на роботі (робочому місці) 21 грудня 2021 року у період з 09.00 год. до 18.00 год.

Згідно з копією наказу ТОВ «Транспортні системи України» від 23 грудня 2021 року № 46-ОС витребувано від комерційного директора ОСОБА_1 , у якомога стислий строк пояснення щодо його відсутності на роботі (робочому місці) 22 грудня 2021 року у період з 09.00 год. до 18.00 год.

Отже, роботодавцем вчинялися дії щодо отримання пояснень від працівника.

ОСОБА_1 мав можливість з 29 листопада 2021 року повідомити роботодавцю про причину невиходу на роботу, проте цього не зробив та не навів поважних причин, які завадили б йому це зробити.

Посилання ОСОБА_1 на пункт 7 частини першої статті 36 КЗпП України про те, що тільки вирок суду може бути підставою для звільнення, а не застосування запобіжного заходу в межах кримінального провадження не впливає на правильність вирішення справи судами, оскільки його було звільнено за прогули без поважних причин, а не застосування запобіжного заходу.

Таким чином, доводи касаційної скарги не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального права й зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що відповідно до вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Наведені у касаційній скарзі заявника доводи були предметом дослідження в судах першої та апеляційної інстанцій з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах закону, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість їх судових рішень не впливають, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення та постанову - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник І. Ю. Гулейков Б. І. Гулько Г. В. Коломієць Р. А. Лідовець