Справа № 718/2442/23
Провадження 2/718/477/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2023 р. м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області під головуванням судді Скорейка В.В., за участю секретаря судових засідань Безушко М.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань цивільну справу № 718/2442/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав, -

за участю: позивачки ОСОБА_1

представників позивачки адвокаток Сарафінчан І.Ф., Пустовіт І.Я.

представника відповідача адвоката Паланійчука В.П.

спеціаліста психолога ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Кіцманського районного суду Чернівецької області з позовом до ОСОБА_2 , третьої особи: служба у справах дітей Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав відповідача відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з 02.08.2007 року. Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22.04.2013 року шлюб між ними розірвано. У шлюбі у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який наразі проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 30.08.2018 з відповідача ОСОБА_2 стягнуто на користь позивачки ОСОБА_1 аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до його повноліття.

Зазначає, що ОСОБА_2 більше восьми років назад виїхав за кордон, а останні три роки не бачив дитину взагалі, не цікавиться його життям, здоров`ям, навчанням дитини, не спілкується з ним та не турбується про фізичний і духовний розвиток дитини.

Вказує на те, що 23.05.2023 вона звернулася до комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради із заявою щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав її колишнього чоловіка по відношенню до сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки ОСОБА_2 вихованням та утриманням дитини не займається, не цікавиться життям та здоров`ям дитини, не відвідує сина та не спілкується з ним.

Рішенням комісії з питань захисту прав дитини 28.06.2023 визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З посиланням на відповідні норми закону, просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

08.08.2023 представник відповідача адвокат Паланійчук В.П. на адресу суду скерував відзив на позовну заяву у якому зазначив, що відповідач позов не визнає, ніколи не відмовлявся від свого сина, а навпаки цікавився його життям, проводив з ним вільний час. Також, систематично сплачує аліменти на утримання сина, та наразі у нього відсутня заборгованість зі сплати аліментів.

Вказує, що під час перебування на території України відповідач, незважаючи на перешкоди з боку позивачки та її чоловіка щодо участі у вихованні сина, постійно телефонує до свого сина, завжди шукає зустрічі з ним, любить його, хоче про нього піклуватися, так як він є його єдиною дитиною.

29.07.2023 відповідачем з метою сприяння розвитку та розширенню світогляду свого сина здійснено передплату на журнал «Однокласник» на 2023 рік.

Також, 30.07.2023 відповідачем із Республіки Польща в черговий раз було надіслано на адресу позивачки продукти харчування для сина.

01.08.2023 було придбано та надіслано на адресу сина книгу «Про спорт», яка надає цікаві відповіді, пов`язані із формуванням особистості.

Крім того, відповідач надсилав на адресу позивачки кошти на лікування сина, а саме: 06.12.2014 року у сумі 200 доларів США, 20.12.2014 у сумі 300 доларів США, 06.01.2015 року у сумі 100 доларів США.

У матеріалах справи міститься висновок від 11.07.2023 № 434/14 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , однак засідання відбувалося за його відсутності та відсутності його представника, а тому він був позбавлений можливості надати будь-які пояснення та письмові докази і вважає, що такий висновок є необґрунтованим та суперечить інтересам дитини.

Просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

22.08.2023 представником позивачки адвокатом Сарафінчан І.Ф. на адресу суду скеровано відповідь на відзив на позовну заяву.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20.07.2023, прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 31.08.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.09.2023, яке продовжувалося 26.09.2023, а потім - 19.10.2023.

Зупинення і поновлення провадження у справі не здійснювалося.

Заходів спрямованих на забезпечення доказів та позову не вживалося.

Позиція учасників провадження в судовому засіданні, пояснення свідків

Позивачка ОСОБА_1 та її представники - адвокатки Сарафінчан І.Ф. і Пустовіт І.Я. в судовому засіданні підтримали позов повністю та просили його задовольнити.

Представник відповідача - адвокат Паланійчук В.П. у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, оскільки відповідач не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Представник служби у справах дітей Інна Никитенко на адресу суду скерувала заяву про розгляд справи за її відсутності та прийняття рішення згідно з вимогами чинного законодавства, враховуючи інтереси дитини.

Неповнолітній ОСОБА_5 суду розповів, що вітчим Вова йому рідніший за біологічного батька, тому що все йому купує. Одяг купує мама. Батько раз на рік вітає його з днем народження, присилає солодощі, які йому не можна їсти. Приблизно 6-7 років останній раз бачив батька, думка про нього - негативна, не хоче спілкуватися з батьком. Хоче щоб батька позбавили батьківських прав, тому що він забув за свого сина.

Свідок ОСОБА_6 , яка доводиться кумою позивачці, суду пояснила, що знайома з ОСОБА_7 більше 12 років. Батько дитини ОСОБА_8 не займається, ОСОБА_4 любить ОСОБА_9 , тому що він піклується про нього. Відповідач погано відносився до ОСОБА_7 , під час її знаходження у лікарні з сином він навіть не відвідував їх. В день судового засідання у цій справі мати ОСОБА_10 до внука не підійшла.

Свідок ОСОБА_11 подруга позивачки, суду пояснила, що з ОСОБА_7 знайома, а ОСОБА_10 не знає. Їхні діти разом навчаються у школі в одному класі. Лише ОСОБА_7 займається сином. ОСОБА_4 вважає за батька ОСОБА_9 , тому що він приділяє йому увагу, бачила як забирає його зі школи.

Свідок ОСОБА_12 колега позивачки, суду пояснив, що у 2012 році він познайомився з ОСОБА_7 на роботі, а згодом із її нинішнім чоловіком ОСОБА_9 . Про біологічного батька ОСОБА_4 йому нічого не відомо. У ОСОБА_4 з ОСОБА_9 дуже гарні відносини - як тата і сина.

Свідок ОСОБА_13 - мати відповідача, суду пояснила, що ОСОБА_4 є її онуком. Її син відповідач по справі, наразі перебуває за кордоном, він поїхав заробити гроші для сім`ї. Перед поїздкою він знав, що у позивачки є симпатія до іншого чоловіка. Коли він повернувся із-за кордону, вони розлучилися. Дитина плакала та переживала дуже. Він працює у Польщі офіційно і не може коли не-будь приїхати додому. Спочатку, коли він приїжджав, ОСОБА_7 ще дозволяла бачитися йому з сином, а згодом перестала дозволяти. Заблокували номер телефону відповідача, щоб він не зміг зв`язатися із сином. Востаннє відповідач бачив сина у 2021 році, оскільки були перешкоди з боку матері. Її син має в Польщі іншу сім`ю. Відповідач вчасно сплачує аліменти на сина, та бажає допомагати дитині додаткового, але позивачка не бажає цього.

Свідок ОСОБА_14 знайомий із ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , вони були його сусідами, суду пояснив, що вони жили добре, перша дитина у них померла, а потім народився син ОСОБА_4 . Відповідач працював у школі, бачив як він гарно поводився з ОСОБА_4 . Чув, як ОСОБА_10 скаржився, що його не пускають до сина.

Заслухавши пояснення сторін, зацікавлених осіб, свідків, дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їхній сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Брусницької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області 29.12.2009 року, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено відповідний актовий запис № 55. Його батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_15 .

Відповідно до рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22.04.2013 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_15 розірвано.

Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції від 22.12.2015 року, актовий запис № 2287, позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_16 та змінила своє прізвище з « ОСОБА_17 » на « ОСОБА_18 ».

Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30.08.2018 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 08.11.2018 року визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біля його матері ОСОБА_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , яка фактично проживає в АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки, виданої Чернівецьким ліцеєм № 9 Чернівецької міської ради № 05-02/21 від 17.02.2023, ОСОБА_1 про те, що її син ОСОБА_5 навчається в 7-В класі Чернівецького ліцею № 9 Чернівецької міської ради. Вихованням та утриманням сина займається мати, яка цікавиться його навчанням та відвідує шкільні батьківські збори. Батько ОСОБА_2 успіхами і життям дитини не цікавиться, до ліцею не з`являється, у вихованні та утриманні дитини не приймає участі.

Згідно з характеристикою учня 7-В класу Чернівецького ліцею № 9 ОСОБА_5 , 2009 р. н. він навчаться в цьому ліцеї з 1 класу. За час навчання зарекомендував себе як старанний, здібний, активний учень. Мати учня постійно підтримує зв`язок зі школою та класним керівником. Регулярно відвідує школу. Батько хлопчика ОСОБА_2 зв`язку зі школою та класним керівником жодного разу не підтримував.

Відповідно до довідки № 16 від 30.01.2023 ОСОБА_5 дійсно відвідував секцію кікбоксинг в Чернівецькому обласному спортивному клубі «Лідер». Виключно мама організовувала його відвідуваність на секцію та оплачувала тренування, вартість яких складала 1380 грн. на місяць.

Згідно з довідкою, виданою КНП «Міська дитяча поліклініка» № 06 від 26.01.2023, декларація укладена з лікарем ОСОБА_19 .. За наданням медичної допомоги в поліклініку зверталась виключно мати.

Згідно з довідкою про склад сім`ї від 16.01.2023, яка видана ОСОБА_1 , відповідно до даних зазначених в електронній картотеці, картці реєстраційної особи, адресній картці за адресою: АДРЕСА_1 - до складу зареєстрованих осіб входять: ОСОБА_1 та її син ОСОБА_5 .

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, № 21281551 від 16.12.2008 власниками житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 в є ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_16 та ОСОБА_22 .

Згідно з довідкою № 23.1-20-5394 від 22.02.2023 , яка видана Вижницьким ВДВС про те, що станом на 22.02.2023 року заборгованість відсутня згідно виконавчого провадження № 57670819, відкритого на підставі виконавчого листа 727/8054/18, виданого 30.08.2018 року Шевченківським районним судом м. Чернівці про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також суду надано Висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_5 ..

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 11.07.2023 року, №434/14 затверджено висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

Відповідно до характеристики, яка надана Брусницьким закладом загальної середньої освіти ім. Івана Миколайчука № 134 від 08.08.2023, ОСОБА_2 працював на посаді вчителя інформатики ЗНЗ І-ІІІ ступенів ім. Миколайчука з 2009 по 2014 рік. За період роботи зарекомендував себе як відповідальний працівник з належним науково-педагогічним та фаховим рівнем. У 2014 році у зв`язку із сімейними обставинами звільнився за власним бажанням і виїхав за межі України.

Відповідно до характеристики, яка надана виконавчим комітетом Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області № 02.02.-16/875 від 31.08.2023, ОСОБА_2 зарекомендував себе як професійна інтелігентна людина, знаючий фахівець і хороший педагог. Дбайливий та турботливий син і батько. Працелюбний, уважний, завжди прийде на допомогу. Перебуваючи за кордоном, залишається активним учасником життя Брусницької громади і долучається до збору коштів на потреби Збройних Сил України.

Також, до матеріалів справи представником відповідача надано світлини (фототаблиці) та роздруківки СМС-повідомлень мессенджера Вайбер, відповідно до яких відповідач ОСОБА_2 проводив час з сином, вітав з днем народження та намагався з ним зустрітися.

Норми права, які застосував суд.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, приймають участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та усвідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , так як вважає його недостатньо обґрунтованим, складеним виключно на підставі позиції матері щодо ухилення батька від обов`язків, її сусідів та друзів, без дослідження всіх обставин, способу життя сім`ї, без з`ясування думки батька ОСОБА_2 , його вимушеного перебування за кордоном.

В досліджуваному випадку суд не вважає, що відповідач є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина. ОСОБА_2 тривалий час перебуває за кордоном, де офіційно працює, останні понад два роки не бачиться із сином внаслідок існування причин, які не залежать від його волі, - поширення коронавірусної хвороби (COVID-19)» та відкритою збройною агресією РФ проти України, заборгованості зі сплати аліментів не має, пересилає подарунки сину, шукає із ним спілкування, що у своїй сукупності підтверджує те, що відповідач не самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу при доведеності винної поведінки одного із батьків, яка суперечить інтересам дитини, і неможливості змінити цю поведінку. Достатні підстави для позбавлення батьківських прав судом не встановлено.

Аналізуючи вищевикладене, заслухавши думку учасників провадження, неповнолітнього ОСОБА_4 , суд вважає, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведена; належних та допустимих доказів ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення його батьківських прав відносно сина, позивачем не надано.

Матеріали справи не містять доказів неналежної поведінки батька по відношенню до сина, аморальної поведінки як такої. Докази того, що батько нехтував інтересами сина, відсутні. При цьому допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_13 пояснили, що за час спільного проживання батько дбав та піклувався про сина, шкідливих звичок не мав. Свідок ОСОБА_13 повідомила суд про те, що матір дитини чинить перешкоди батьку у зустрічах з сином, обмежили їх побачення, забороняє телефонувати, заблокували батька в телефоні, не дозволяє передавати подарунки та навідувати.

Отже, позивачем не доведено факту злісного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків щодо їх сина, а також те, що його поведінка свідчить про його небажання та неспроможність виконувати батьківські обов`язки, що, у свою чергу, не дає підстав вважати, що позбавлення його батьківських прав відповідатиме інтересам дитини, а тому суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для позбавлення батьківських прав.

Стосовно висловленої думки дитини, по відношенню до якої було ініційовано процес позбавлення батьківських прав, то суд зазначає таке.

Положеннями статті 12 Конвенції про права дитини, статті 9 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на вільне висловлювання особистої думки, а тому в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається її, має бути заслуханою, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Дитина є суб`єктом права і незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має обсяг прав, одним із яких беззаперечно є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Вказане право дитини при вирішенні спору, яким зачіпається її інтерес, підтверджено нормами як міжнародного, так і національного права.

Разом із тим, враховуючи думку дитини, суди повинні розуміти, що малолітня дитина є вразливою до маніпуляцій зі сторони дорослих та певних ситуацій, а також враховувати всі обставини, що могли спричинити формування саме такого бажання в дитини, які могли виникнути під впливом зовнішніх факторів, яким вона в силу малолітнього віку неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї. Сама по собі озвучена думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав з огляду на те, що думка дитини не завжди може відповідати її інтересам, а тому при вирішенні спору, що стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, суди повинні ґрунтовно дослідити та оцінити всі обставини справи, надати належну правову оцінку доказам: кожному конкретно взятому та у сукупності.

Небажання дитини, яка фактично останні вісім років проживає без батька, спілкуватися з ним, за відсутності неналежної поведінки батька по відношенню до дитини та доказів сприяння з боку матері спілкуванню батька та дитини, не є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав.

Мотиви з яких виходив суд.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків, який застосовується за наявності зазначених статтею 164 СК України підстав та здійснюється тільки у судовому порядку. Перш за все, позбавлення батьківських прав спрямоване на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Позбавлення батьківських прав це засіб впливу на батьків, які само звільнилися від виконання законодавчо визначених обов`язків щодо дитини.

Ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей є умисною протиправною поведінкою, яка характеризується психічним ставленням особи до своєї поведінки та її наслідків: усвідомлення особою суспільної небезпеки своєї поведінки; передбачення її суспільно небезпечних наслідків; бажання настання таких наслідків або свідоме припущення їх настання.

Ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина ОСОБА_4 не доведене, відтак, передбачена пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України підстава для позбавлення батьківських прав, - відсутня.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Судове рішення не проголошувалося відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_4

Третя особа: Служба у справах дітей Чернівецької міської ради (місце знаходження: площа Центральна, 9 м. Чернівці).

Суддя Василь Скорейко