Справа №638/8755/23
Провадження № 6/638/459/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року м.Харків

Дзержинський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Теслікової І.І.,

за участю секретаря Поддубкіної А.В.,

представника боржника ОСОБА_1 ,

стягувача ОСОБА_2 ,

представника стягувача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_4 адвоката Луніної Олени Василівни, стягувач ОСОБА_2 , про визнання судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини таким, що не підлягає виконанню,

УСТАНОВИВ:

Дзержинським районним судом м.Харкова 02 серпня 2023 року видано судовий наказ про стягнення з боржника ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 28 липня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

14 вересня 2023 року на адресу суду надійшла заява представника ОСОБА_4 адвоката Луніна О.В. про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування вимог зазначила, що боржник є військовослужбовцем та перебував у військовій частині у зв`язку з виконанням ним обов`язків військової служби під час захисту батьківщини, з 04 червня 2023 року перебуває на лікуванні у зв`язку з пораненням. Зазначила, що ОСОБА_4 в добровільному порядку допомагає ОСОБА_2 в утриманні сина, шляхом перерахування грошових коштів, оплати за оренду будинку у якому вони проживають та оплати за ремонт в квартирі ОСОБА_2 . Також зазначив, що спілкується з ОСОБА_2 , остання навіщає його у лікарні.

Таким чином, з урахуванням того, що він у добровільному прядку надає грошові кошти на утримання сина вважає, що судовий наказ Дзержинського районного суду м.Харкова від 02 серпня 2023 року повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки обов`язок боржника, як батька, щодо сплати аліментів виконує добровільно.

У судовому засіданні представник боржника адвокат Луніна О.В. вимоги заяви підтримала в повному обсязі, просила задовольнити.

Стягувач ОСОБА_2 у судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на те, що ОСОБА_4 не регулярно пересилав кошти на утримання сина, у зв`язку з чим вона була змушена звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Представник стягувача адвокат Іванова О.І. в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні заяви про визнання судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини таким, що не підлягає виконанню оскільки спільна дитина сторін проживає з матір`ю, та у зв`язку з нерегулярною допомогою ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_2 була змушена звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

За змістом п. п. 4, 5 ч. 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до частин першої, сьомої статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Згідно з частиною восьмою статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянутий за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Частиною другою статті 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Окрім того, відповідно до ст. 173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Згідно ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому, словосполучення «або з інших причин» стосується саме відсутності (припинення) обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

З аналізу наведених норм процесуального права убачається, що законодавцем передбачено можливість судового захисту прав боржника у разі, якщо стягувач не визнає відсутність обов`язку боржника.

Судом встановлено, що 02 серпня 2023 року Дзержинським районним судом м.Харкова видано судовий наказ про стягнення з боржника ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 28 липня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

Доводи заявника про відсутність у нього обов`язку сплачувати аліменти на утримання дитини ґрунтуються на тій підставі, що станом на день звернення ОСОБА_2 з заявою про видачу судового наказу він добровільно сплачував грошові кошти на утримання сина тим самим утримував його.

Матеріали справи не містять належних доказів припинення зобов`язань ОСОБА_4 за судовим наказом від 02 серпня 2023 року, який набрав законної сили, а тому у відповідності до вимог ст. 129-1 Конституції України та ст. 18 ЦПК України є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Законодавцем визначено підстави припинення обов`язку зі сплати аліментів на підставі судового рішення.

Так, статтею 273 Сімейного кодексу України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Аналіз вказаної норми закону свідчить, що у зв`язку зі зміною обставин, які мають істотне значення, платник аліментів у порядку визначеному законом, зокрема шляхом звернення до суду з відповідним позовом, має право на звільнення його від обов`язку щодо сплати аліментів.

Отже, обставини, на які посилається представник ОСОБА_4 адвокат Луніна О.В., як на підставу визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню не вказують на припинення обов`язку зі сплати аліментів.

За таких обставин, матеріали справи не містять доказів, що у визначеному законом порядку ОСОБА_4 звільнено від сплати аліментів за судовим наказом від 02 серпня 2023 року, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_4 адвоката Луніної О.В. про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 81, 89, 259, 260, 261, 268, 353, 432 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_4 адвоката Луніної Олени Василівни, стягувач ОСОБА_2 , про визнання судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини таким, що не підлягає виконанню - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення.

Суддя І.І.Теслікова