Ухвала

18 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 362/3036/18

провадження № 61-13740 ск 23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Пророка В. В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником - адвокатом Льовкіним Максимом Олеговичем, на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - ОСОБА_1 , про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

1. У червні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила: визнати набуте ОСОБА_3 під час проживання з нею у зареєстрованому шлюбі майно спільною сумісною власністю подружжя в період, починаючи з 14 січня 2005 року; визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 та на 1/2 частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,1828 га, кадастровий номер :01:013:0049; стягнути з ОСОБА_3 на свою користь 1/2 частину вартості автомобіля марки ГАЗ-31105, державний номерний знак НОМЕР_1 , в розмірі 91 470,00 грн.

2. У вересні 2019 року ОСОБА_1 заявиласамостійні вимоги на предмет спору і просила визнати спільною сумісною власністю подружжя її та ОСОБА_3 житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та, відповідно визнати за нею та відповідачем по 1/2 частині права власності на цей житловий будинок.

3. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано транспортний засіб - автомобіль марки ГАЗ-31105, державний номерний знак НОМЕР_1 , спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. В задоволенні вимог третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_1 відмовлено.

4. Постановою Київського апеляційного суду від 17 липня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Льовкіним М. О., залишено без задоволення, а рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2022 року - без змін.

5. 18 вересня 2023 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Льовкіна М. О. подала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 липня 2023 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови в задоволенні заявлених нею як третьою особою із самостійними вимогами на предмет спору вимог та ухвалити в зазначеній частині нове рішення, яким задовольнити її вимоги.

6. Ухвалою Верховного Суду від 02 жовтня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме - скаржнику необхідно було вказати інформацію про ціну позову, і надати докази на підтвердження цієї обставини.

7. На виконання вимог вказаної ухвали 13 жовтня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Льовкін М. О.подав до Верховного Суду матеріали на усунення недоліків касаційної скарги.

8. В касаційній скарзі ОСОБА_1 заявила клопотання про зменшення їй розміру судового збору, який підлягає сплаті за подання касаційної скарги в цій справі до 6 918,94 грн, що становить 5 % від суми її доходу за минулий календарний рік.

9. Клопотання підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

10. Згідно з частинами першою, третьою статті 136 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

11. Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване статтею 8 Закону України «Про судовий збір», норма якої є спеціальною.

12. Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

13. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

14. За змістом цієї практики щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наведеній, зокрема у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Гергел і Георгета Стоїческу проти Румунії» («Georgel and Georgeta Stoicescu v. Romania»), «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір має бути розумним, таким, що з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачений. Великий розмір судових витрат, який не враховує фінансове положення заявників, може бути розглянутий як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя.

15. ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

16. Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ у справі «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland») від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ у справі «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland») від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

17. Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

18. На підтвердження свого майнового стану ОСОБА_1 надала: відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з 01 по 04 квартал 2022 року, згідно з якими ОСОБА_1 за вказаний період отримала 94 885,15 грн доходу - заробітної плати; довідку про доходи від 12 січня 2023 року № 1704 7673 5573 1760 згідно з якою ОСОБА_1 за 2022 рік отримала 43 493,54 грн пенсії. Тобто ОСОБА_1 за 2022 рік отримала дохід в розмірі 138 378,69 грн (94 885,15 + 43 493,54).

19. Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що розмір судового збору за подання касаційної скарги становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

20. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

21. Згідно з наданою скаржником копією звіту про оцінку вартості нерухомого майна від 21 серпня 2019 року ринкова вартість житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 становить 1 254 700 грн.

22. ОСОБА_1 заявила самостійні вимоги на предмет спору у вересні 2019 року, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем становила 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2019 року - 1 921,00 грн) (підпункт 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

23. 1 % від 1 254 700,00 грн перевищує 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 9 605,00 грн (1 921,00 х 5), тому за подання касаційної скарги в частині вимоги майнового характеру підлягає сплаті судовий збір в розмірі 19 210,00 грн.

24. Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особоюстановила 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

25. Касаційна скарга в частині вимоги немайнового характеру підлягає оплаті судовим збором в розмірі 1 536,80 (1 921,00 х 0,4 х 200 %).

26. Таким чином, судовий збір за подання касаційної скарги становить 20 746,80 грн (19 210,00 + 1 536,80).

27. Враховуючи, що розмір судового збору за подання касаційної скарги (20 746,80 грн) перевищує 5 % доходу ОСОБА_1 за попередній календарний рік (138 378,69 х 5 % = 6 918,94 грн), з метою забезпечення їй права на судовий захист, заявлене нею клопотання необхідно задовольнити частково та відстрочити їй сплату частини судового збору, що перевищує 5 % її доходу за минулий календарний рік.

28. Таким чином, за подання касаційної скарги ОСОБА_1 наразі необхідно сплатити судовий збір в розмірі 6 918,94 грн, а сплату іншої частини судового збору в розмірі 13 827,86 грн (20 746,80 - 6 918,94) їй слід відстрочити до ухвалення судового рішення у справі. Таке вирішення клопотання, з однієї сторони, забезпечить доступ ОСОБА_1 до суду касаційної інстанції, а з іншої сторони, сприятиме справедливості здійснення судових процедур та реалізації принципу рівності сторін цивільного процесу

29. Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», призначення платежу: 101;22030102,__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір (https://supreme.court.gov.ua/supreme/gromadyanam/platig/).

30. Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

31. На підтвердження сплати судового збору заявнику необхідно надати суду оригінал квитанції (платіжного доручення), що підтверджує його сплату.

32. Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

33. Згідно з частиною другою статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

34. Ураховуючи викладене, керуючись завданням цивільного судочинства, з метою недопущення обмеження скаржника у доступі до правосуддя, Верховний Суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків касаційної скарги в частині сплати судового збору в розмірі 6 918,94 грн.

Керуючись статтями 127, 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

1. Клопотання ОСОБА_1 про зменшення розміру судового збору задовольнити частково.

2. Відстрочити ОСОБА_1 сплату частини судового збору, що перевищує 5 відсотків її доходу за минулий календарний рік, в розмірі 13 827 (тринадцять тисяч вісімсот двадцять сім) грн 86 коп. до ухвалення судового рішення у справі.

3. Продовжити строк для усунення недоліків касаційної скарги ОСОБА_1 , поданої її представником - адвокатом Льовкіним Максимом Олеговичем, на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - ОСОБА_1 , про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

4. У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернена заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Пророк