КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/1338/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Білич І.М., Мостової Г.І.,

за участю секретаря судового засідання Шаламай Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Вергелеса Юрія Олександровича в інтересах акціонерного товариства «Банк Альянс» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 квітня 2023 року у складі судді Сенюти В.О.,

у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Банк Альянс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2021 року АТ «Банк Альянс» звернулася у суд із позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Альянс» заборгованість у розмірі 290 103 грн 57 коп., вирішити питання судових витрат.

Позов обґрунтовано тим, між АТ «Банк Альянс» та ОСОБА_1 12.02.2019 була укладена Заява-Договір № 30781 про надання банківських послуг (платіжної картки), що є договором приєднання до умов Публічного договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Банк Альянс», затверджений рішенням Правління Банку від 11.01.2019 №2.

ОСОБА_1 надала письмову розписку про отримання кредитної картки MC World Elite. Відповідачка був учасником зарплатного проекту АТ «Банк Альянс», в зв`язку з чим 25.02.2019 скористалася послугою банку щодо отримання кредиту та уклала з АТ «Банк Альянс» Договір про відкриття відновлюваної кредитної лінії власнику платіжної картки MC World Elite № 30781/19/28/-КЕ. Відповідно до вище зазначеного договору встановлено кредитний ліміт у розмірі 200 000 грн; строк дії кредитної лінії - 12 місяців, при цьому останній день дії кредитної лінії 24.02.2020; процента ставка: за користування кредитом 36 % річних; за користування кредитом у пільговий період: 0,0001 % річних; на прострочену заборгованість за Кредитом: 70 % річних.

Підписанням договору від 12.02.2019 про надання банківської послуги (платіжної картки) відповідач погодилася з умовами надання таких послуг, викладених у Публічному договорі комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Банк Альянс» та погодилася із умовами надання кредиту (використання відновлюваної кредитної лінії).

Внаслідок неналежного виконанням зобов`язань, станом на 15.01.2021 заборгованість відповідачки перед АТ «Банк Альянс» становить 290 103 грн 57 коп., яка складається з: суми простроченої заборгованості по кредиту - 185 559 грн 02 коп., суми простроченої заборгованості за процентами - 82 380 грн 24 коп., пені за прострочення сплати заборгованості по кредиту - 10 505 грн 30 коп., пені за прострочення сплати заборгованості за процентами - 3 488 грн 95 коп., 3 % річних від простроченої суми заборгованості по кредиту - 5 872 грн 11 коп., 3 % річних від простроченої суми заборгованості по процентам - 2 297 грн 95 коп. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26 квітня 2023 року в задоволенні позову АТ «Банк Альянс» відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Вергелес Ю.О. в інтересах АТ «Банк Альянс», посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення суду першої інстанції просить скасувати його та ухвалити нове рішення яким позов АТ «Банк Альянс» задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежить від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. Verba chatarum forties accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Вказує, що згідно п.2.1.4 Кредитного договору №30781/19/28-КЕ, розмір процентної ставки кредитом - 36% річних; згідно п.2.1.6. Кредитного договору №30781/19/28-КЕ, розмір процентної ставки, що нараховується на прострочену заборгованість за кредитом - 70% річних. Згідно доданого розрахунку заборгованість до позову, процентна ставка в розмірі 70% річних застосована після 24.02.2020 - останнього дня дії кредитної лінії. А отже, сторони в п.2.1.6. Кредитного договору №30781/19/28/-КЕ встановили нарахування процентів в розмірі 70% річних, як міри відповідальності згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Шмаров Є.Ю. в інтересах ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 квітня 2023 року без змін.

Вказує, що у позивача відсутні стверджувати, що гроші, які він просить стягнути з відповідачки,ь нараховані ним на підставі ст. 625 ЦК України. При розгляді справи в суді першої інстанції позивач не обґрунтовував свої вимоги посиланням на статтю 625 ЦК України.

Зазначає, що ні діюче законодавство, а ні судова практика не передбачають можливості нарахування та стягнення відсотків за користування кредитними коштами після спливу терміну користування кредитом, встановленого кредитним договором.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку (а.с. 56 т.2), тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у їх відсутності.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведеним вимогам оскаржуване рішення відповідає в повній мірі.

Як убачається з матеріалів справи, між 12.02.2019 АТ "Банк Альянс" та ОСОБА_1 була укладена Заява-Договір № 30781 про надання банківських послуг, що є Договором приєднання до умов Публічного договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ "Банк Альянс" затверджений Рішенням Правління Банку від 10.01.2019 № 2 (21-22 т. 1).

Згідно вказаної заяви - договору встановлено ліміт кредитної лінії 200 000 грн, процентна ставка за користування кредитом - 36 % річних; за користування кредитом у пільговий період 0.0001 % % річних; на прострочену заборгованість за кредитом 70 % річних.

Відповідачка 12.02.2019 року отримала банківську платіжну картку та відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 (а.с. 22 т.1).

25.02.2019 ОСОБА_1 уклала з АТ "Банк Альянс" Договір про відкриття відновлюваної кредитної лінії власнику платіжної картки MC World Elite № 30781/19/28/-КЕ (а.с. 25-34 т.1).

Відповідно до умов п. п. 2.1.2, 2.1.3, 2.1.4, 2.1.5 Договору ліміт кредитної лінії складає 200 000 грн, строк дії кредитної лінії складає 12 місяців. Останній день дії кредитної лінії - 24.02.2020. За користування кредитом процентна ставка становить 36 % річних, розмір процентної ставки у пільговий період - 0,0001 % річних.

На підтвердження наявності заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості боржника ОСОБА_1, який міститься в матеріалах справи (а.с. 100-103 т.1).

17.09.2020 банк направив відповідачці вимогу про погашення в повному обсязі простроченої заборгованості на суму 286 736 грн 56 коп., яка складається з простроченої заборгованості за кредитом - 185 559 грн 02 коп. та простроченої заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом - 101 177 грн 54 коп. (а.с. 143 т.1).

З відповіді позивача від 09.12.2020 на заяву відповідачки, убачається, що станом на 08.12.2020 утворилась прострочена заборгованість - 273 878 грн 24 коп. а саме: прострочена заборгованість за кредитом - 185 559 грн 02 коп., заборгованість за процентами - 68497,71 грн., пеня за прострочення сплати заборгованості за кредитним договором 10 505 грн 30 коп., пені за прострочення процентів 2 469 грн 05 коп., 3 % річних від простроченої суми заборгованості за договором - 5 346 грн 60 коп., 3 % річних від простроченої суми заборгованості по процентах - 1500 грн 57 коп. (а.с. 221 на звороті т. 1.)

До справи відповідачкою долучено квитанції про сплату грошових коштів, а саме: 18.09.2020 - 18 500 грн, 24.12.2020 - 50 000 грн, 27.01.2021 - 50 000 грн, 10.02.2021 року - 50 000 грн, 26.03.2021 - 50 000 грн, 12.04.2021 - 50 000 грн, 25.06.2021 - 23 880 грн (а.с. 143-145 т.1).

Відмовляючи в задоволенні позову, районний суд виходив з підстав недоведеності у відповідачки заборгованості перед позивачем у розмірах вказаних у позові.

З такими висновками районного суду колегія погоджується з огляду наступне.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно статей 526, 527 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася.

Договір приєднання, як і публічний договір, є узагальненою категорією таких цивільно-правових договорів, в яких умови договору встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і які укладаються лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого тексту. Друга сторона при цьому не може запропонувати свої умови договору, але саме вона вирішує та виявляє волевиявлення на укладення договору на запропонованих їй умовах. Таким чином, додержується принцип свободи договору. Чинним законодавством передбачено укладення договору лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованих умов у цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ст. 1056 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно з ч. 1,4 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Убачається, що заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20.05.2021 позовні вимоги АТ "Банк Альянс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено та стягнуто з божниці заборгованість, на загальну суму 290 103 грн 57 коп. (а.с. 123-129 т.1).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 04.10.2021 за заявою відповідачки заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20.05.2021 скасовано (а.с. 156-157 т.1).

Встановлено, що звертаючись у суд із позовом у січні 2021 року вказав, що станом на 15.01.2021 у відповідачки утворилася заборгованість з урахуванням штрафних санкцій у розмірі 290 103 грн 57 коп.

Також зі справи убачається, що відповідачкою на виконання отриманої у вересні 2020 року від банку письмової вимоги про сплату боргу, на загальну суму 286 736 грн 54 коп., 18.09.2020 було внесено на рахунок позивача 18 500 грн, що підтверджується квитанцією № 2119 та у грудні 2020 - 50 000 грн ( квитанція № 246) на зальну суму 68 500 грн, які під час звернення у суд із позовом позивачем не були враховані (а.с.143-143а).

Окрім цього, під час провадження справи в суді відповідачкою було сплачено за період з 27 січня 2021 по 25 червня 2021 року на погашення кредитної заборгованості на загальну суму 223 880 грн (а.с.143а зв.-145).

Загалом сума сплати становить 292 380 грн.

Отже, ОСОБА_1 отримавши вимогу банку від 17.09.2020 про заборгованість по кредиту на суму 286 736 грн 56 коп., за період з 18.09.2020 по 25.06.2021, тобто до дати ухвалення судом заочного рішення, повністю сплатила заявлену позивачем у позовній заяві суму заборгованості.

При цьому, колегія суддів враховує те, що відповідно до умов п. 2.1.3 Договору останній день дії кредитної лінії є 24.02.2020. Строк дії кредитної лінії не пролонгується на новий строк, за наявності на момент пролонгації простроченої заборгованості понад 30 календарних днів.

Отже враховуючи наявність у відповідачки заборгованості перед позивачем більше ніж 30 днів, районний суд обґрунтовано дійшов до висновку, що строк дії кредитної лінії не було пролонговано, а відтак останнім днем дії кредитної лінії є 24.02.2020.

Відтак, у межах строку кредитування не пізніше 24.02.2020 відповідачка мала, зокрема, сплатити позивачу проценти.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Суд першої інстанції у відповідності до наведеної норми процесуального закону при вирішенні цього спору правомірно керувався правовими висновками, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12), згідно яких право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Наведений підхід до вирішення спорів у подібних відносинах підтверджений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16), де викладені зокрема такі правові висновки …у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. Отже, в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункт 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від цього висновку немає. У статті 627ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, ця стаття також не допускає свободу договору в частині порушення, зокрема, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Тому сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини виходячи з правової природи останніх.

Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, обґрунтованим є висновок районного суду, що нарахування позивачем процентів за користування кредитом після спливу визначеного договором строку дії кредитної лінії, а саме після 24.02.2020 є безпідставним.

Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (ч. 1 ст. 8 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках… Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до матеріалів, предметом доказування у даній справі є кредитна заборгованість, на загальну суму 290 103 грн 57коп., яка згідно складеного позивачем розрахунку складається з: суми простроченої заборгованості по кредиту - 185 559 грн 02 коп., суми простроченої заборгованості за процентами - 82 380 грн 24 коп., пені за прострочення сплати заборгованості по кредиту - 10 505 грн 30 коп., пені за прострочення сплати заборгованості за процентами - 3 488 грн 95 коп., 3 % річних від простроченої суми заборгованості по кредиту - 5 872 грн 11 коп., 3 % річних від простроченої суми заборгованості по процентам - 2 297 грн 95 коп.

При цьому обґрунтовано судом враховано, що позивачем згідно долученого до справи розрахунку заборгованості, здійснено нарахування процентів після спливу строку кредитування, а саме з 25.02.2020 по 18.01.2021, що не відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак не може бути задоволено судом.

Відповідно до матеріалів, доповнення, уточнення до позову позивачем у передбаченому положеннями ЦПК України порядку, подано не було.

Між тим, згідно даних розрахунку, долученого під час розгляду справи, нарахування процентів за користування кредитом, у порушення положень ст.ст. 1048,1054 ЦК України, позивачем необґрунтовано збільшено період нарахування процентів по 26.09.2022, в той час як строк дії договору сплинув 25.02.2020.

Відповідачкою сплачено кошти в розмірі 292 380 грн, разом з тим позивач розподіляв в черговості, що визначена п. 3.7. Договору, зокрема 186 383 грн 94 коп. на проценти, період нарахування яких не відповідає вимогам чинного законодавства.

З огляду на, що апеляційна інстанція погоджується з висновками районного суду, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами наявності у відповідачки заборгованості перед позивачем у розмірах вказаних у позовній заяві.

Крім того, суд звертає увагу на те, що позовна заява та подана по справі апеляційна скарга носять суперечливий характер, остільки в апеляційній скарзі, з посиланням на розрахунок, ставиться питання про нарахування процентів поза межами позову.

Відповідно до змісту кредитного договору у цій справі, позивач обґрунтовує свої вимоги зі сплати процентів, що розташовані у розділі договору, який регулює правомірну поведінку сторін («Порядок надання і повернення кредиту та сплата процентів».

Як слідує з наданих акціонерним товариством розрахунків, проценти за період поза межами строку кредитування скаржник нараховує саме як проценти за «користування кредитом», а не як міру відповідальності на підставі статті 625 ЦК України, що унеможливлює тлумачення нарахованих поза межами кредитування строку відсотків як міри відповідальності, передбаченою положеннями ст. 625 ЦК України.

При цьому, колегія суддів враховує і ту обставину, що за період поза межами строку кредитування скаржник одночасно нараховує як проценти за «користування кредитом», так і три проценти річних на підставі ст. 625 ЦК України.

За таких обставин, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про правомірність нарахування банком процентів за користування кредитом поза межами строку дії договору.

Відповідно до правових висновків, викладених Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16, у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.

За таких обставин, є неспроможними твердження апеляційної скарги про незастосування судом висновків, викладених Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16.

Умовами кредитного договору, укладеного між сторонами, не передбачено сплату позичальником процентів, як відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Доводи апеляційної скарги про дію кредитного договору до повного повернення позичальником кредиту, сплати процентів та можливість нарахування у зв`язку з цим процентів до повного погашення зобов`язання, є неприйнятними, оскільки така умова кредитного договору не є встановленням строку дії договору в розумінні статті 251 ЦК України.

Інших належних, достовірних та достатніх доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, апеляційна скарга не містить.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для його скасування, тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Вергелеса Юрія Олександровича в інтересах акціонерного товариства «Банк Альянс» залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 жовтня 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді