ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/1139/22

Провадження № 22-ц/4820/1822/23

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Дубова М.В.

з участю представника відповідача - Міністерства внутрішніх справ України

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/1139/22 за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 серпня 2023 року в складі судді Салоїд Н.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третьої особи Управління Міністерства внутрішніх справ України у Хмельницькій області, про відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

встановив:

В січні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом до Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням трудових прав.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у період з 15 серпня 1998 року по 16 січня 2015 року він проходив службу в органах внутрішніх справ. Наказом МВС України від 16 січня 2015 року за № 48о/с його було звільнено з посади інспектора з адміністративної практики відділення Державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Хмельницький на підставі пункту 10 частини 2 статті 3 Закону України «Про очищення влади». Наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області від 31 січня 2015 року №22о/с йому встановлено вислугу років станом на 16 січня 2015 року. Вказані накази ним були оскаржені в судовому порядку та рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2021 року, визнано протиправним та скасовано наказ МВС України від 16 січня 2015 року № 48 о/с «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 та скасовано наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України у Хмельницькій області від 31 січня 2015 року № 22о/с «По особовому складу» в частині встановлення майору міліції ОСОБА_1 вислуги років станом на 16 січня 2015 року та поновлено його на посаді інспектора з адміністративної практики відділення Державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Хмельницький УДАІ УМВС України в Хмельницькій області з 16 січня 2015, стягнуто заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 293 588,48 грн. Наказом УМВС України в Хмельницькій області від 31.05.2021 року №20о/с ОСОБА_1 поновлено на посаді інспектора з адміністративної практики відділення Державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Хмельницький з 16 січня 2015 року, хоча фактично позивач до виконання посадових обов`язків так і не був допущений і заробітну плату після 27.04.2021 року не отримував. 03 вересня 2021 року наказом УМВС України в Хмельницькій області № 9 о/с «Про особовий склад» позивача звільнено у запас за скороченням штатів. Його повторне безпідставне звільнення зі служби в органах внутрішніх справ, незаконне внесення до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», та триваючі впродовж шести років судові спори з приводу поновлення на службі після незаконного звільнення не лише поставило його і його сім`ю у жахливе матеріальне становище (заробітна плата з 2015 року до цього часу не виплачена), але й завдало приниження честі, гідності та пов`язаних з цим моральних страждань. Відтак, порушення відповідачем його трудових прав, які встановлені рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва 27 квітня 2021 року, яким було скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України від 16 січня 2015 року № 48 о/с «По особовому складу» в частині звільнення його із служби та поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, дають право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної порушенням його трудових прав. Після доведення в судовому порядку в Київському окружному адміністративному суді факту незаконного звільнення з посади з органів МВС на підставі Закону України «Про очищення влади» його було поновлено на посаді, але лише формально, оскільки до виконання посадових обов`язків позивач допущений не був та заробітну плату не отримував, а присуджена судовим рішення заробітна плата за час вимушеного прогулу в розмірі 293588,48 грн не була виплачена. Відтак, починаючи з 2015 року з вини відповідача через незаконне звільнення позивач і його сім`я у складі 4-х осіб були позбавлені засобів до існування, а формальне поновлення на службі зайвий раз свідчить про приниження людської честі та гідності. Завдані моральні страждання призвели до значної втрати його нормальних зв`язків, і таке порушення прав вимагає від нього неабияких додаткових зусиль для організації свого життя та їх розмірі становить 1 500 000,00 грн, яку він просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 серпня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 10 000 грн моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Міністерства внутрішніх справ України просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що позивач проходив службу в УДАІ УМВС України в Хмельницькій області, тому саме цим суб`єктом владних повноважень порушено його право на працю. МВС України не приймало жодних рішень стосовно повторного звільнення позивача зі служби, адже виконання рішення щодо стягнення заробітної плати в розмірі 293588,48 грн не виконано з вини УМВС України у Хмельницькій області. Фактично на займаній до звільнення посаді в системі МВС України його поновлено не було. Слід зазначити, що МВС України є неналежним відповідачем, тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, адже сам позивач у поданій позовній заяві та його представник у суді акцентує увагу на тому, що його повторно безпідставно було звільнено наказом УМВС України у Хмельницькій області 03 вересня 2021 року на підставі пункту 64 «г» за скороченням штатів, яким і неправильно встановлена вислуга років.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ліквідаційної комісії УМВС в Хмельницькій області зазначив, що звільнення позивача відбулось на виконання вимог Закону України «Про очищення влади», яким було запроваджено процедуру люстрації, а відтак підстав для стягнення з МВС України на користь позивача моральної шкоди немає. Разом із цим зазначив, що шкода, завдана незаконними діями державних органів, відшкодовується за рахунок державного бюджету.

Заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16 січня 2015 року № 48о/с «По особовому складу» року майора міліції ОСОБА_1 було звільнено з посади інспектора з адміністративної практики відділення Державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Хмельницький на підставі пункту 10 частини другої статті 3 Закону України «Про очищення влади» - за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу.

Наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області від 31 січня 2015 року №220/с «По особовому складу» ОСОБА_1 встановлено вислугу років станом на 16 січня 2015 року в календарному обчисленні 16 років 05 місяців 01 день, пільгової служби немає.

Не погодившись із вказаними наказами, позивач звернувся із позовом до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2021 року у справі №826/6801/15 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України від 16 січня 2015 року №48о/с «По особовому складу» в частині звільнення майора міліції ОСОБА_1 з посади інспектора з адміністративної практики відділення Державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Хмельницький. Визнано протиправним та скасовано наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області від 31 січня 2015 року №22 о/с «По особовому складу» в частині встановлення майору міліції ОСОБА_1 , інспектору з адміністративної практики відділення Державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Хмельницький вислуги років станом на 16 січня 2015 року. Поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора з адміністративної практики відділення Державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Хмельницький Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області з 16 січня 2015 року. Стягнуто з Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 293 588,48 грн. (двісті дев`яносто три тисячі п`ятсот вісімдесят вісім гривень сорок вісім копійок). Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора з адміністративної практики відділення Державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Хмельницький Управління державної автомобільної інспекції УМВС України в Хмельницькій області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення суми за один місяць у розмірі 4 017,83 грн. (чотири тисячі сімнадцять гривень вісімдесят три копійки) допущено до негайного виконання.

При цьому даним судовим рішенням було встановлено, що відповідач, на якого покладено обов`язок доказування в адміністративному процесі, не надав суду жодних доказів, які б підтверджували наявність правових підстав для застосування до позивача в якості підстави для звільнення пункту 10 частини другої статті 3 Закону України «Про очищення влади», зокрема, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження складення позивачем чи сприяння складенню рапортів, протоколів про адміністративне правопорушення, повідомлень про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, обвинувальних актів стосовно осіб, звільнених від кримінальної або адміністративної відповідальності відповідно до Закону України «Про усунення негативних наслідків та недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань», Закону України «Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України».

Також під час розгляду справи, відповідачі не надали доказів того, що позивач своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснював заходи (та/або сприяв їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, тобто у даному випадку, відповідачем не доведено дотримання основоположних принципів очищення влади, визначених Законом України «Про очищення влади».

Отже, враховуючи недоведеність того, що позивач здійснював заходи, спрямовані на узурпацію влади Президентом України, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, адміністративний суд дійшов висновку, що звільнення позивача наказом МВС України від 16 січня 2015 року №48о/с є протиправним та задовольнив позов в цій частині.

Наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області від 31 травня 2021 року №2о/с «Про особовий склад» поновлено майора міліції ОСОБА_1 на посаді інспектора з адміністративної практики відділення Державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Хмельницький Управління державної автомобільної інспекції УМВС з 16 січня 2015 року.

Наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області від 03 вересня 2021 року №9о/с «Про особовий склад» згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, відповідно до пунктів 10 та 11 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» звільнено у запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) майора міліції ОСОБА_1 , інспектора адміністративної практики відділення Державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Хмельницький Управління державної автомобільної інспекції УМВС, з 06 вересня 2021 року.

Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення.

Частиною другою статті 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 та від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин, дійшов висновку, що позивачем доведено факт заподіяння йому моральної шкоди неправомірними діями відповідача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Пунктом 9 частини другої статті 16 ЦК України відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначено як один із способів захисту цивільних прав та інтересів.

У відповідності до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною першою статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01 вересня 2020 року у справі №216/3521/16-ц дійшла висновку, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При цьому, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом поновлення на роботі, а має самостійне юридичне значення.

За наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, тобто незаконного звільнення, що доведено преюдиційним судовим рішенням в адміністративній справі і згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України не підлягає доведенню, відшкодування моральної шкоди здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати.

З матеріалів справи слідує, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2021 року визнано протиправними та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України 16 січня 2015 року № 48о/с «По особовому складу», яким ОСОБА_1 звільнено з посади інспектора адміністративної практики відділення Державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Хмельницький Управління державної автомобільної інспекції УМВС.

Зазначене рішення Окружного адміністративного суду міста Києва набрало законної сили згідно з ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2021 року, якою апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області повернуто скаржнику.

Даним рішенням було встановлено, що звільнення позивача з роботи в органах внутрішніх справ наказом МВС України від 16 січня 2015 року №48о/с є протиправним та безпідставним.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто, рішенням суду яке набрало законної сили, встановлено юридично значимі обставини, а саме протиправність та безпідставність дій МВС України при звільненні позивача з роботи, які вказують на наявність порушення з боку Міністерства внутрішніх справ України щодо незаконного звільнення ОСОБА_1 із займаної посади та порушення таким чином його законних прав, що призвело до моральних страждань.

Внаслідок протиправних дій з боку Міністерства внутрішніх справ України по звільненню ОСОБА_1 з роботи в органах внутрішніх справ, останній зазнав моральних страждань, що полягали у втраті нормальних життєвих зв`язків, необхідності докладання додаткових зусиль для здійснення організації свого життя, а також необхідності захищати в судовому порядку порушене своє трудове право на працю, позивач був поставлений в скрутне матеріальне становище, втратив можливість жити нормальним повноцінним життям, отримувати задоволення від улюбленої професії, належним чином матеріально забезпечувати сім`ю, а його ім`я, людська гідність і професійна честь з вини відповідача виявилась заплямованою в результаті безпідставного внесення до списку корупціонерів у Єдиному державному реєстрі осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», що не дозволяє працевлаштуватись на іншій державній службі.

Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди в трудових спорах, завданої власником працівнику порушення його законних прав, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

При цьому слід враховувати, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Наведені позивачем обставини за своєю сукупністю, спричинили йому душевні страждання, переживання, стрес, відчуття невизначеності, тобто заподіяли йому моральну шкоду. Тобто, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено про наявність моральної шкоди, внаслідок протиправних дій відповідача по здійсненню незаконного звільнення позивача з посади інспектора з адміністративної практики відділення Державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Хмельницький, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним заподіянням такої, наявність вини відповідача в заподіяння такої.

А відтак, колегія суддів не вбачає причин щоб не погодитися з висновком про отримання позивачем моральної шкоди.

Визначаючи розмір моральної шкоди у розмірі 10000,00 гривень, суд першої інстанції, ураховуючи конкретні обставини справи, характер та обсяг страждань, характер немайнових втрат, зокрема, тяжкість вимушених змін у його життєвих і професійних відносинах, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, виходив із глибини душевних страждань, наявності відновленого порушеного права шляхом скасування неправомірного наказу про звільнення.

За загальними правилами визначення розміру відшкодування моральної шкоди, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Враховуючи обставини справи, колегія суддів зазначає про наявність розумних підстав вважати, що позивач ОСОБА_1 зазнав моральних страждань, які у сукупності з обставинами протиправності діяння її заподіювача, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні є підставою для визначення розміру моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн., що відповідає засадам розумності, справедливості та співмірності.

Колегія суддів відхиляє доводи, того, що МВС України є неналежним відповідачем, оскільки саме незаконним наказом МВС України від 16 січня 2015 року №48о/с, який було скасовано рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2021 року, позивача було звільнено зі служби в органах внутрішніх справ.

При цьому в адміністративній справі № 826/6801/15 відповідачем за позовними вимогами про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства внутрішніх справ України від 16 січня 2015 року №48о/с «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 з роботи в органах внутрішніх справ виступало саме Міністерство внутрішніх справ України, діями якого і було завдано моральної шкоди позивачу, а не Управління Міністерства внутрішніх справ України у Хмельницькій області, яке було відповідачем за іншими позовними вимогами щодо скасування наказу про встановлення вислуги років позивача.

З усією очевидністю вбачається, що незаконне звільнення позивача з роботи в органах внутрішніх справи призвело до завдання йому моральної шкоди, про що вказано в мотивувальній частині постанови.

Також суд відхиляє доводи апелянта та його посилання на правові позиції Верховного Суду про відшкодування моральної шкоди з Державного бюджетуУкраїни.

Порядок та підстави відшкодування шкоди державою, завданою органом державної влади, передбачені ст.ст. 1173-1176 ЦК України, однак дані норми не можуть бути застосовані при вирішенні даного спору, оскільки в цих правовідносинах державний орган здійснює свої владні повноваження щодо фізичних та юридичних осіб, які не перебувають з ним в трудових відносинах.

В даній справі Міністерство внутрішніх справи діяло не як державний орган в сфері публічних владних правовідносин з громадянином, а як роботодавець до свого працівника. В зв`язку з цим саме на відповідача як роботодавця, який протиправно та безпідставно звільнив працівника з роботи покладається обов`язок по відшкодування моральної шкоди.

Не спростовують висновків суду і інші доводи апеляційної скарги.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги на вбачається.

Керуючись ст. ст. 268, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 жовтня 2023 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова