КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2023 року

справа № 755/11555/52

провадження № 22-ц/824/8510/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Моторне (страхового) бюро України

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Моторно (транспортного) страхового бюро України на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 березня 2023 року, постановлену під головуванням судді Гончарук В.П. за позовом ОСОБА_1 до Моторно (страхового) бюро України про стягнення боргу за договором страхування,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 грошову виплату, а саме: пеню у розмірі 50563,84 грн, 3 % річних у розмірі 4112,00 грн та інфляційні втрати у розмірі 39459,61 грн, а всього 94135,45 грн, а також судовий збір та витрати на правову допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26 липня 2014 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Субару Легасі», державний номерний знак НОМЕР_1 , та автомобіля «Тойота Кемрі», державний номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення. У результаті ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Тойота Кемрі», державний номерний знак НОМЕР_2 , належний позивачу, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 . Цивільно-правова відповідальність винного в ДТП водія транспортного засобу «Субару Легасі», державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/0665153 страховою компанією - Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Україна» (далі - ПрАТ «СК «Україна»). Розмір завданого збитку для позивача становив 42393,00 грн, що підтверджується Звітом № 186-14 автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку від 20 серпня 2014 року.

09 вересня 2014 року до ПрАТ «СК «Україна» була подана заява про виплату страхового відшкодування. У строк визначений пунктом 36.2 статті 36 Закону України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закону № 1961-IV), ПрАТ «СК «Україна» не здійснило виплату страхового відшкодування.

Відповідно, з 08 грудня 2014 року у ПрАТ «СК «Україна» крім обов`язку виплатити страхове відшкодування, також з`явився обов`язок виплачувати для позивача пеню, яка передбачена пунктом 36.5 статті 36 Закону № 1961-IV та інфляційний збиток і 3 % річних, які передбачені статтею 625 ЦК України. 02 березня 2018 року Господарським судом міста Києва було порушено справу про банкрутство ПрАТ «СК «Україна» № 910/842/18. 17 липня 2019 року Господарським судом міста Києва у справі № 910/842/18, було вирішено-ліквідувати ПрАТ «СК «Україна».

14 листопада 2019 року Позивачем до МТСБУ було подано заяву про виконання зобов`язання за договором страхування та додано до заяви всі необхідні матеріали, відповідно до статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У вказаній заяві позивач просив виконати зобов`язання ПрАТ «СК «Україна» (яка ліквідувалася) за договором обов`язкового страхування, а саме: відшкодувати 42939,00 грн - розмір страхового відшкодування.

В подальшому МТСБУ виконало частину зобов`язання за договором страхування в розмірі 32184,00 грн та підтвердило наявність обов`язку виконати зобов`язання за договором страхування.

20 червня 2022 року позивачем було подано заяву, в якій ОСОБА_1 просив МТСБУ виконати зобов`язання за договором страхування в повному обсязі, а саме: здійснити оплату інфляційних втрат, 3 % річних та пені. 22 червня 2022 року МТСБУ повідомило позивача про те, що Законом № 1961-IV не передбачено покладення на МТСБУ обов`язку виконувати інші зобов`язання неплатоспроможного страховика та відмовилося виплачувати інфляційний збиток, 3% річних та пеню. Таким чином, МТСБУ порушує право позивача, як потерпілої у ДТП особи на отримання всіх належних виплат за договором страхування.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03 березня 2023 року позов ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення боргу за договором страхування, - задоволено частково.

Стягнуто з Моторного (транспортного) бюро України на користь ОСОБА_1 39459,61 грн інфляційних втрат, 4112,00 грн три відсотки річних від простроченої суми, та 50563,84 грн пені, а всього 94135,45 грн.

Стягнуто з Моторного (транспортного) бюро України на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 992,40 грн.

Стягнуто з Моторного (транспортного) бюро України на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані з отриманням професійної правничої допомоги у розмірі 5000,00 грн.

В поданій апеляційній скарзі представник МТСБУ просить рішення Дніпровського районного суду м. Києва від скасувати, постановити нове про відмову у задоволенні позову.

Вимоги обґрунтовані тим, що апелянт не погоджується із висновками Верховного Суду від 07.09.2021 року, та вважає, що судом не встановлено природу МТСБУ, обов`язків МТСБУ та вважає помилковим висновок щодо переходу всіх обов`язків які були у страховика, визнаного банкрутом.

Вказує, що Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (№1961) та статут МТСБУ не містить вимог про виконання МТСБУ обов`язку страховика зі сплати сум пені, 3% річних, інфляційних втрат за прострочення останнім виплати страхового відшкодування страховиком.

Зазначає, що МТСБУ не є учасником деліктного правопорушення, не є учасником цивільно-правових відносин та не є правонаступником ПрАТ СК «Україна»

На думку апелянта, до вимог кредиторів зі сплати сум пені, 3% річних, інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язання з виплати страхового відшкодування страховиком-банкрутом мають застосовуватись положення Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходи із того, що МТСБУ не звільняється від обов`язку сплачувати за страховика, що допустив прострочення виплати суми страхового відшкодування, передбачені законом (частина друга статті 625 ЦК України та пункт 36.5 статті 36 Закону № 1961-IV) суми 3 % річних, інфляційних втрат та пені, нарахованих за прострочення ліквідованим страховиком виплати суми страхового відшкодування, оскільки ці нарахування в силу закону є невід`ємною/складовою частиною боргу зі сплати страхового відшкодування за договором страхування (висновок Верховного Суду від 07 вересня 2021 року у справі № 910/14293/19)

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 26 липня 2014 року відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участі транспортного засобу «Субару Легасі», державний номерний знак НОМЕР_1 , та автомобіля «Тойота Кемрі», державний номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення. У результаті ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Тойота Кемрі», державний номерний знак НОМЕР_2 належний позивачу, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 .

Постановою Центрального районного суду міста Миколаєва від 03 вересня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП України.

Цивільно-правова відповідальність винного в ДТП водія транспортного засобу «Субару Легасі», державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент ДТП, була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/0665153 страховою компанією ПрАТ «СК «Україна».

Відповідно до Висновку № 186-14 автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, складеного ЧП ОСОБА_3 від 20 серпня 2014 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «Тойота Кемрі», державний номерний знак НОМЕР_4 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 42393,00 грн.

09 вересня 2014 року до ПрАТ «СК «Україна» була подана заява про виплату страхового відшкодування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17 липня 2019 року було ліквідовано банкрута ПрАТ «СК «Україна» як юридичну особу у зв`язку з банкрутством.

14 листопада 2019 року ОСОБА_1 до МТСБУ було подано заяву про виконання зобов`язання за договором страхування та додано до заяви всі необхідні матеріали, відповідно до статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У вищевказаній заяві позивач просить МТСБУ відшкодувати шкоду заподіяну майну в розмірі 42393,00 грн.

В подальшому МТСБУ виконало частину зобов`язання за договором страхування в розмірі 32184,00 грн та підтвердило наявність обов`язку виконати зобов`язання за договором страхування.

20 червня 2022 року ОСОБА_1 було подано заяву, з вимогою до МТСБУ виконати зобов`язання за договором страхування в повному обсязі, а саме здійснити оплату інфляційних втрат, 3 % річних та пені.

Листом МТСБУ від 22 червня 2022 року у відповідь на вказану заяву повідомлено про неможливість проведення заявлених виплат на підставі пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

При цьому, до сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон).

Так, п. 9.1 ст. 9 Закону встановлено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У свою чергу, наслідки прострочення страховиком відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну, визначені нормами ст. 36 Закону, згідно з пунктом 36.5 якої за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) у разі, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк з дня пред`явлення вимоги.

Грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за змістом викладених норм, правовідношення, в якому страховик, у разі настання страхового випадку, зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням, на суму якого у разі прострочення його виконання страховиком нараховуються суми, передбачені законом і договором страхування (зокрема, пеня, 3 % річних, інфляційні втрати).

Разом з тим, відповідно до п. 20.3 ст. 20 Закону разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Підпунктом "ґ" пункту 41.1. статті 41 Закону передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

МТСБУ не звільняється від обов`язку сплачувати за страховика, що допустив прострочення виплати суми страхового відшкодування, передбачені законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України та п. 36.5 ст. 36 Закону) суми 3 % річних, інфляційних втрат та пені, нарахованих за прострочення ліквідованим страховиком виплати суми страхового відшкодування, оскільки ці нарахування в силу закону (ч. 2 ст. 625 ЦК України та п. 36.5 ст.36 Закону) є невід`ємною/складовою частиною боргу зі сплати страхового відшкодування за договором страхування.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 20 липня 2020 року та від 07.09.2021 року по справі № 910/14293/19.

Задовольняючи позов, судом першої інстанції враховано вищенаведену правову позицію Верховного Суду та правомірно задоволено позовні вимоги щодо стягнення з МТСБУ 39459,61 грн інфляційних втрат, 4112,00 грн три відсотки річних від простроченої суми, та 50563,84 грн пені.

Доводи апеляційної скарги є незгодою із висновками Верховного Суду від 07.09.2021 року по справі № 910/14293/19, та не можуть слугувати на її спростування.

Заперечень щодо розрахунку чи власного розрахунку інфляційних втрат, трьох відсотків річних, пені відповідачем не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Підстав для скасування оскаржуваного рішення за доводами апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Положеннями ч. 1 ст. 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 37, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Моторно (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді

.