Справа № 677/1233/22
Провадження № 2/677/602/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

16.10.2023 року м. Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді - Шовкуна В.О.,

за участю секретаря судового засідання Демчишеної Ю.В.,

учасники справи (сторони):

позивач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Красилів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рух справи

Позивач ОСОБА_1 у позові від 21.08.2023 року просить зменшити розмір аліментів, що стягуються із нього за рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 14.10.2022 року по справі № 677/1106/22 на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки усіх видів доходу (заробітку) ОСОБА_1 щомісяця, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 05.09.2022 року і до досягнення дитиною повноліття на 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня набрання даним рішенням законної сили і досягнення донькою 18-річного віку. Обґрунтовуючи позов, посилається на те, що після ухвалення первісного рішення про стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання дитини він втратив роботу та офіційно не є працевлаштованим. Вказані обставини свідчать про наявність суттєвих, істотних змін його майнового стану, що відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. Зважаючи на вказане, просив позов задовольнити.

Відзив на позов відповідач не подала.

Ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 22.08.2023 року відкрито провадження у справі.

Аргументи учасників справи

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні вимоги позову підтримав, просив його задовольнити з підстав, наведених у позові.

Відповідач ОСОБА_2 , яка була повідомлена про дату, час і місце судового засідання належним чином, в судове засідання повторно не з`явилася, відзив на позов не подала та про причини неявки суд не повідомила.

Позиція суду

Відповідно до ст. 3 ЦПК України до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті.

У відповідності до ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.

Заслухавши позивача, розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Короткий зміст фактичних обставин справи

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 14.10.2022 року по справі № 677/1106/22 стягнуто з ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 05.09.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 02.03.2023 року по справі № 677/1106/22 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 14.10.2022 року залишено без змін.

Позивач стверджує, що після ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання дитини він втратив роботу та офіційно не є працевлаштованим, що свідчить про наявність суттєвих, істотних змін його майнового стану.

На підтвердження позовних вимог позивач до позовної заяви долучив копію Постанови Хмельницького апеляційного суду від 02.03.2023 року по справі № 677/1106/22 (а.с. 5-8).

Мотиви з яких виходить суд і застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13 (про що також зазначено у постанові Верховного суду від 23.11.2022 року у справі № 149/2510/21, провадження № 61-7010св22), зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки зазначає про можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом повинні враховуватися такі обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 192 СК України вказано, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення їх розміру. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів (постанови Верховного Суду від 13.02.2020 року у справі № 466/4009/18, від 05.02.2020 року у справі № 664/252/19-ц, від 22.01.2020 року у справі № 691/1497/18).

Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положення ст. 81 ЦПК відбивають приватноправові засади змагальності цивільного процесу, відповідно до чого тягар доказування цілком покладається на сторони. У такому контексті зазначений обов`язок із доказування характеризується специфічністю та виникає тоді, коли особа реалізує своє право на судовий захист. При цьому, особа наділена правом самостійно обирати коло доказів, на які вона посилається і які подає до суду, виходячи із своєї процесуальної заінтересованості та позиції у справі.

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Обставиною, що призвела до погіршення матеріального стану позивача та яка позначилась на його спроможності матеріально утримувати доньки ОСОБА_4 , при сплаті відповідачем аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частки усіх видів доходу (заробітку) щомісяця, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на місяць, позивач ОСОБА_1 зазначив те, що після ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання дитини він втратив роботу та офіційно не є працевлаштованим, що на його думку вказує про наявність суттєвих, істотних змін його майнового стану.

Суд з цього приводу вважає зазначити про таке.

Позивач, на підтвердження того, що він втратив роботу та не працевлаштований, що погіршило його матеріальне становище, доказів суду не надав.

Окрім того, позивач не надав суду будь-яких доказів, що його матеріальне становище погіршилося, що змінився його сімейний стан, чи погіршилося його здоров`я, або у нього з`явились інші, окрім дочки ОСОБА_3 , утриманці. Також у матеріалах справи відсутні докази, що становище отримувача аліментів ОСОБА_2 з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на її користь на утримання дитини ОСОБА_3 покращилося. Єдиним доказом, який доданий позивачем до позовної заяви є вказана вище постанова Хмельницького апеляційного суду від 02.03.2023 року по справі № 677/1106/22, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, та залишено в силі рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 14.10.2022 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів, розмір яких позивач просить зменшити, та яка не може бути належним та допустимим доказом обставин, які б були підставою для зменшення розміру аліментів.

Враховуючи наведене, а також те, що позивач не довів належними та допустимими доказами те, що після ухвалення рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 14.10.2022 року по справі № 677/1106/22 про стягнення з нього на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі 1/4 частки усіх видів його доходу (заробітку) щомісяця, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 05.09.2022 року і до досягнення дитиною повноліття, змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України матеріальний стан позивача та відповідача, суд доходить висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволені позову відмовлено, то судові витрати покладаються на позивача.

На підставі ст.ст. 182, 192 СК України, керуючись ст. ст. 2, 7, 10, 12, 76-81, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Красилівського районного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги позивачем заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи (сторони):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складений 16.10.2023 року.

Суддя: В.О.Шовкун