Провадження №2/512/161/23
"04" жовтня 2023 р. смт Саврань
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Савранський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Брюховецького О.Ю.,

за участю секретаря Тімановського А.О.,

позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

07.06.2023 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу від 10 серпня 2018 року, укладений між нею, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідачами, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за нею, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 , право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , згідно технічного паспорта загальна площа 30,7 кв.м. житлова площа 12,9 кв.м. Опис А - квартира, яка складається з: однієї кімнати, кухні та сіней.

Позов обґрунтовано тим, що 10 серпня 2018 року між нею та відповідачами була домовленість купівлі належних їм на праві приватної власності часток квартири за 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . Договір між ними було укладено в простій формі з зобов`язанням послідуючого нотаріального посвідчення в термін до 1 січня 2019 року, що підтверджується відповідними розписками. На виконання умов договору позивачка передала продавцям по 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень кожному загалом 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень, а відповідачі ключі від квартири та правовстановлюючі документи на квартиру проте порушені умови їхньої домовленості до цього часу відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення даного договору.

Об`єктом договору купівлі-продажу є квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 згідно технічного паспорта загальна площа 30,7 кв.м. житлова площа 12,9 кв.м. Опис А квартира, яка складається з: однієї кімнати, кухні та сіней. Дана квартира перебуває у спільній частковій власності відповідачів: 1/3 частина квартири згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №133427270 від 07.08.2018 року належить на праві приватної власності ОСОБА_3 ; 1/3 частини ОСОБА_2 згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 129095086 від 26.06.2018 року в порядку спадкування Свідоцтво про право на спадщину №926 від 26.06.2018 року виданого державним нотаріусом Любашівської районної нотаріальної контори Котюжинською Л.Д.; та 1/3 частини квартири ОСОБА_2 згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 133429124 від 07.08.2018 року відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 від 27.09.1993 року видного Савранською селищною радою. З 2019 року вона неодноразово зверталася до відповідачів з вимогою нотаріально посвідчити договір, але постійно отримувала безпідставні відмовки. З початком військової агресії росії вона втратила зв`язок з продавцями, а в односторонньому порядку реалізувати своє право на придбане майно не має можливості.

Позивачка в судовому засіданні на позовних вимогах наполягала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином та своєчасно, надала заяву, в якій проти задоволення позову не заперечує, а справу просила розглянути за її відсутності (а.с. 30).

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином та своєчасно, надала заяву, в якій проти задоволення позову не заперечує, а справу просила розглянути за її відсутності (а.с. 31).

За правилами частини 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

За вказаних обставин позивач, була змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Ухвалою судді Савранського районного суду Одеської області Брюховецького О.Ю. від 15 червня 2023 року відкрито провадження у справі, вирішено проводити її розгляд у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 12 липня 2023 року, запропоновано відповідачам протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також роз`яснено їм право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Ухвалою судді Савранського районного суду Одеської області Брюховецького О.Ю. від 06 вересня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 04 жовтня 2023 року.

Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії розписки ОСОБА_3 10.08.2018 отримала гроші за продану частку квартири за адресою АДРЕСА_2 , яка її належала, в сумі 25 000 гривень від ОСОБА_1 та зобов`язалась укласти договір купівлі-продажу до 01.01.2019 (а.с. 7).

Відповідно до копії розписки ОСОБА_2 10.08.2018 отримала кошти за продану частку квартири за адресою АДРЕСА_2 , яка її належала, в сумі 25 000 грн (двадцять п`ять тисяч гривень) від ОСОБА_1 та зобов`язалась укласти договір купівлі-продажу до 01.01.2019 9А.С. 8).

Згідно зі звітом про оцінку майна №1-08.02.2023, ринкова вартість однокімнатної квартири, загальною площею 30,70 кв. м., житловою площею 12,90 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 складає 39 603,00 грн (а.с.9).

18.01.2023 на замовлення ОСОБА_2 та ОСОБА_4 виготовлений технічний паспорт квартири (а.с.10).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 , видане згідно розпорядження від 27.09.1994 №115, квартира за адресою АДРЕСА_4 належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_5 (1/3 частки), ОСОБА_3 (1/3 частки) та ОСОБА_6 (1/3 частки) (а.с.11).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №133427270 квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 належить ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності у розмірі частки 1/3 (а.с. 13).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номером №133429124 квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності у розмірі частки 1/3 (а.с.15).

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за №926 спадкоємцем спадщини ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що складається з 1/3 частки квартири АДРЕСА_5 , житловою площею 12,9 кв. м., загальною площею 30,7 кв. м. є його дочка ОСОБА_2 (а.с.16)

На підставі витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №52420595 від 26.06.2018 до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис щодо реєстрації видачі свідоцтва про право на спадщину, (спадкодавець ОСОБА_5 , спадкоємець ОСОБА_2 ) (а.с.17).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

За змістом частини 1 статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до частини третьої статті 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Частина третя статті 334 ЦК України передбачає, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно із частиною 2 статті 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Однією з умов застосування частини 2 статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однією із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи не наявні інші підстави нікчемності правочину. При цьому, саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення тощо не може бути підставою для застосування частини другої статті 220 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 листопада 2020 року, у справі № 363/230/18.

Договір купівлі-продажу нерухомого майна не може бути визнано судом дійсним з підстав, передбачених статтею 220 ЦК України, оскільки такий договір підлягає нотаріальному посвідченню, а набуті на його підставі права на нерухоме майно - державній реєстрації, отже, судовим рішенням не може бути підмінено як процедуру нотаріального посвідчення договору, так і державну реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року, у справі № 221/5196/16-ц.

Крім того, відповідно до абзацу 2 пункту 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 року № 9 вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини 2 статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов`язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

Отже, моментом вчинення спірного договору купівлі продажу квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 між сторонами згідно чинного законодавства має бути момент його державної реєстрації, а оскільки суду не надано підтверджень того, що спірний договір купівлі-продажу зареєстрований у встановленому законом порядку в державному органі, він є неукладеним, а тому не створює прав та обов`язків для сторін.

Крім того суд зазначає, що позивач не довів факту безповоротного ухилення відповідачів від нотаріального посвідчення правочину та втрати можливості з будь-яких причин його посвідчити, що є обов`язковими умовами для визнання правочину дійсним на підставі частини 2 статті 220 ЦК України.

Натомість визнання відповідачами позову спростовує доводи позивача про ухилення відповідачів від нотаріального посвідчення спірного договору та втрати можливості посвідчити його нотаріально.

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК України, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки стаття 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (статті 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (стаття 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням всебічного дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 15, 16, 220, статтями 4, 10, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 89, частиною 3 статті 258, статтями 259, 263, 264, 265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності відмовити.

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.

Повний текст рішення складений і підписаний головуючим суддею 13 жовтня 2023 року.

Суддя О.Ю. Брюховецький