Номер провадження: 22-ц/813/6230/23
Справа № 509/469/23
Головуючий у першій інстанції Гандзій Д.М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

заявник приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслав Вікторович,

боржник ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 07 лютого 2023 року у складі судді Гандзій Д.М.,

встановив:

У січні 2023 року приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Качурка В. В. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом №2/1312/487/2012 виданим 26.04.2013 Личаківським районним судом м. Львів.

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні у приватного виконавця знаходиться виконавче провадження №66494047 з примусового виконання виконавчого листа №2/1312/487/2012 виданого 26.04.2013 Личаківським районним судом м. Львів про стягнення солідарного з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованості за кредитним договорами №60407С76 від 22.10.2007 у розмірі 735 985,38 дол. США та 1 080 017,96 грн, а також 2823 грн судового збору. Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання, не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 07.02.2023 подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурки В. В. задоволено. Тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом №2/1312/487/2012 виданим 26.04.2013 року Личаківським районним судом м. Львів про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованості за кредитним договорами №60407С76 від 22.10.2007 у розмірі 735 985,38 дол. США та 1 080 017,96 грн, а також 2823 грн судового збору.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 оскаржила її до апеляційного суду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала постановлена без дослідження всіх обставин справи. Зазначила, що суть оскаржуваної ухвали полягає в начебто ухиленні боржника від виконання грошового зобов`язання, проте вважає, що це не відповідає дійсності, оскільки матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про ухилення боржника. Сам по собі факт неподання декларації та відсутність коштів не свідчить про ухилення боржника від виконання зобов`язання та в результаті обмеження виїзду за територію України.

Приватний виконавець Качурка В. В. в судове засідання 12.10.2023 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не заявив.

Боржник в судове засідання 12.10.2023 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, поштове повідомлення про вручення їй повістки про виклик до суду, яке надсилалося на адресу, зазначену апелянтом в її апеляційній скарзі повернулося з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 15.09.2021 №488/4572/19, судові повістки-повідомлення про розгляд справи повернулися до апеляційного суду із зазначенням причин повернення "адресат відсутній за вказаною адресою", тобто відповідачі були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи апеляційним судом.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників процесу, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення Личаківського районного суду м. Львів, від 03.05.2012, яке набрало законної сили 21.03.2013, судом 26.04.2013 видано виконавчий лист N2/1312/487/2012 про стягнення солідарного з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ Державний експортно-імпортний банк України заборгованість за кредитним договором N60407С76 від 22.10.2007 в розмірі 735 985,38 дол. США та 1 080 017,96 грн та 2823 грн судового збору.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качуркой В.В. від 12.08.2021 відкрито виконавче провадження №66494047 з примусового виконання виконавчого листа N2/1312/487/2012 відносно боржника ОСОБА_1 .

В ході примусового виконання виконавчого провадження приватним виконавцем зроблено запити щодо наявності у боржника, рахунків, рухомого та не рухомого майна. Згідно відповіді ДФС України про наявні рахунки у боржників боржнику належать розрахунки в ПАТ МТБ БАНК та АТ КБ ПриватБанк. Однак, відповідно до відповідей від вищезазначених банківських установ залишок коштів на них відсутній. Згідно відповіді ДПС України про джерела отримання доходів боржника фізичної особи відсутня. Згідно відповіді МВС за боржником транспортних засобів не зареєстровано.

05.10.2021 постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качуркой В.В. здійснено опис та арешт майна боржника ОСОБА_1 , а саме на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

19.12.2022 приватним виконавцем Качуркой В.В. складено акт про те, що виходом за адресою боржника не було виявлено жодного майна, на яке можливо звернути стягнення. Вказано, що на стук у двері ніхто не відповів, тому описати та арештувати нерухоме майно неможливо.

20.12.2022 приватним виконавцем Качуркой В.В. оформлено виклик боржника ОСОБА_1 на 26.12.2022 для надання пояснень за фактом невиконання вимог виконавчого документа, надання достовірних відомостей про доходи, місце роботи, щодо наявності коштів, майна, майнових прав у боржника.

Виклик було надіслано на адресу боржника, зазначену у виконавчому листі.

03.01.2023 приватним виконавцем Качуркой В.В. винесено постанову про арешт коштів боржника.

16.01.2023 приватним виконавцем Качуркой В.В. здійснено повторний виклик боржника ОСОБА_1 на 23.01.2023.

23.01.2023 приватним виконавцем Качуркой В.В. складено акт про те, що 16.01.2023 було викликано боржника до приватного виконавця, проте остання не з`явилася.

25.01.2023 приватним виконавцем Качуркой В.В. складено акт про те, що виходом за адресою боржника не було виявлено жодного майна, на яке можливо звернути стягнення. Вказано, що на стук у двері ніхто не відповів, тому описати та арештувати нерухоме майно неможливо. Станом на 25.01.2023 вимоги виконавчого документа не виконані.

Вбачається зі справи, що боржник ОСОБА_1 постанову про відкриття виконавчого провадження отримала, зі станом заборгованості ознайомлена, що підтверджується рекомендованими повідомленням з відміткою про вручення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

В листі Верховного Суду України «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» від 01.02.2013 викладено правову позицію стосовно того, що на момент звернення до суду з таким поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження, а поняття «ухилення від виконання зобов`язань», варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії чи бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок повністю або частково у нього є реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Боржником не спростовано факту обізнаності про наявність судового рішення щодо стягнення з неї заборгованості.

На спростування боржником ухилення від виконання рішення суду не надано будь-яких доказів, які б свідчили про те, що останньою вчинялися дії щодо виконання зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, при цьому відсутні також докази наявності об`єктивних причин, що унеможливлюють виконання боржником рішення суду повністю або частково або наявності непереборної сили, що унеможливлює виконання судового рішення.

ОСОБА_1 не надавала пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа, не повідомляла про заходи, що вживаються нею з метою виконання рішення, також й не надано відомостей про доходи та місце роботи, про майно та майнові права, про грошові кошти на рахунках у банках та фінансових установах, не подавалася декларація про доходи та майно, зокрема про майно, яким вона володіє, спільно з іншими особами, тобто не вчинювала жодних дій, направлених на забезпечення виконання судового рішення.

На підставі викладеного, суд дійшов вірного висновку, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, оскільки бездіяльність останньої полягає в умисному, свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків по виконанню рішення суду, яке було ухвалено у 2012 році та за яким розмір боргу ОСОБА_1 за кредитним договором становить 735 985,38 дол. США та 1 080 017,96 грн, а також 2823 грн судового збору.

За таких обставин доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення подання приватного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом №2/1312/487/2012 виданим 26.04.2013 Личаківським районним судом м. Львів, не спростовують.

З урахуванням наведеного, зважаючи на те, що виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є вірним, а тому ухвалу слід залишити без змін.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 374 та статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 07 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 16.10.2023

Головуючий:

Судді: