Постанова

Іменем України

04 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 345/2224/20

провадження № 61-5915св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Савчуком Романом Романовичем, на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2021 року у складі судді Юрчака Л. Б. та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 17 травня 2022 року у складі колегії суддів: Василишин Л. В., Фединяка В. Д., Максюти І. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 . Про поділ майна подружжя.

Позов обґрунтований тим, що 28 липня 1992 року між нею та ОСОБА_2 був укладений шлюб, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2 - син ОСОБА_4 .

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 31 травня 2017 року шлюб між сторонами розірвано.

За час перебування у шлюбі сторони набули майно, яке є їх спільною сумісною власністю. Зокрема, збудовано нежитлове приміщення сауни площею 330,3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , придбано транспортні засоби: «Меrcedes - Benz», номерний знак НОМЕР_1 , «Меrcedes - Benz» 320 S, номерний знак НОМЕР_2 , «Меrcedes - Benz» 1317 D, номерний знак НОМЕР_3 , ЗАЗ 110557, номерний знак НОМЕР_4 , ГАЗ 53D, номерний знак НОМЕР_5 , ГАЗ-САЗ 53Б, номерний знак НОМЕР_6 , ГАЗ 3309, номерний знак НОМЕР_7 , ГАЗ 33021, номерний знак НОМЕР_8 , «Volvo» FL6, номерний знак НОМЕР_9 , «Ford Taunus», номерний знак НОМЕР_10 , MAN 14.272, номерний знак НОМЕР_11 . Також сторони володіли грошовими коштами в сумі 103 025,00 грн, які відповідач вніс до статутних фондів Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Фолдер», ТОВ «Ювіл -ІФ», ТОВ «Карпатський акцент».

Посилаючись на вказані обставини, на відсутність між сторонами домовленості щодо поділу майна, відчуження відповідачем транспортних засобів, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення сауни площею 330,3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 668 707,00 грн як компенсацію 1/2 частини вартості транспортних засобів та 51 512,50 грн грошової компенсації за 1/2 частину вартості грошових коштів, внесених відповідачем до статутного фонду ТОВ «Фолдер», ТОВ «Ювіл-ІФ» та ТОВ «Карпатський акцент».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Калуського міського суду від 20 вересня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості грошових коштів, внесених до статутного фонду ТОВ «Фолдер», ТОВ «Ювіл-ІФ» та ТОВ «Карпатський акцент», у сумі 51 512,50 грн та 515,13 грн сплаченого судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Відмовивши у задоволенні позовної вимоги про стягнення компенсації 1/2 частини вартості транспортних засобів, суд виходив з того, що відповідач є власником спірних автомобілів та ним не внесено на депозитний рахунок суду вартість їх 1/2 частки, тому належним способом порушеного права є визнання права власності за позивачем на 1/2 частину автомобілів, або їх поділ між сторонами. Проте таких вимог ОСОБА_1 не заявляла, отже, вонаобрала неналежний спосіб захисту своїх прав, що є самостійною підставою для відмови в позові.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 17 травня 2022 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на 1/2 частину нежитлового приміщення сауни та стягнення з відповідача на користь позивачки грошових коштів як компенсації за 1/2 частину вартості транспортних засобів.

Позовну вимогу ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину нежитлового приміщення сауни задоволено.

У порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення сауни площею 330,3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення сауни площею 330,3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовну вимогу ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів як компенсації за 1/2 частини вартості транспортних засобів задоволено частково.

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки «Меrcedes - Benz» 320 S, 2001 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , об`єм двигуна 3200 см/3, номер кузова НОМЕР_12 , вартістю 233 423,00 грн, автомобіль марки «Volvo» FL6, 1993 року випуску, номерний знак НОМЕР_9 , номер двигуна НОМЕР_13 , номер кузова НОМЕР_14 , вартістю 190 397,00 грн, автомобіль марки «Меrcedes - Benz» 1317D, 1990 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , об`єм двигуна 5958 см/3, номер кузова НОМЕР_15 , вартістю 212 422,00 грн, ЗАЗ 110557, 2003 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , номер НОМЕР_16 , номер кузова НОМЕР_17 , вартістю 38 868,00 грн.

Визнано за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на автомобіль марки «Меrcedes - Benz», 1994 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_18 , номер кузова НОМЕР_19 , вартістю 109 281,00 грн, автомобіль марки ГАЗ -53D, 1992 року випуску, номерний знак НОМЕР_5 , об`єм двигуна 4700 см/3, номер шасі НОМЕР_20 вартістю 61 062,00 грн, автомобіль марки ГАЗ 33021, 1999 року випуску, номерний знак НОМЕР_8 , номер двигуна НОМЕР_21 , номер шасі НОМЕР_22 , номер кузова НОМЕР_23 , вартістю 42 811,00 грн, автомобіль ГАЗ-СAЗ 53Б, 1994 року випуску, номерний знак НОМЕР_24 , об`єм двигуна 4 250 см/3, номер двигуна НОМЕР_25 , номер шасі НОМЕР_26 , вартістю 103 366,00 грн, автомобіль марки ГАЗ 3309, 1995 року випуску, номерний знак НОМЕР_7 , номер двигуна НОМЕР_27 , номер шасі НОМЕР_28 , вартістю 87 594,00 грн, автомобіль марки МAN 14.271, 1995 року випуску, номерний знак НОМЕР_11 , об`єм двигуна 6 871 см/3, номер шасі НОМЕР_29 , вартістю 205 606,00 грн, автомобіль марки «Ford Taunus» номерний знак НОМЕР_10 , 1980 року випуску, номер двигуна НОМЕР_30 , номер шасі НОМЕР_31 , номер кузова НОМЕР_23 , вартістю 52 584,00 грн.

Стягнено зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю у вартості присуджених транспортних засобів у сумі 6 403,00 грн.

Стягнено зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 26 275,00 грн понесених судових витрат.

Суд апеляційної інстанції при вирішенні позову в частині поділу транспортних засобів виходив з того, що один із подружжя може вимагати від іншого із подружжя 1/2 частку вартості спільного майна, якщо один із них здійснив його відчуження проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби.

За час перебування у шлюбі сторонами придбано одинадцять автомобілів, на час розгляду справи всі транспортні засоби зареєстровано за відповідачем. Будь-яких належних та допустимих доказів щодо відчуження транспортних засобів матеріали не містять.Довіреність на право користування автомобілями третіми особами сама по собі не створює перехід права власності на автомобіль, оскільки суперечить встановленому законом порядку його набуття.З огляду на норми Сімейного кодексу України (далі - СК України) підстави для стягнення грошової компенсації відсутні, а майно підлягає поділу.

Висновок суду першої інстанції про неналежний спосіб захисту суд апеляційної інстанції не взяв до уваги, оскільки з огляду на заявлення позову про поділ майна подружжя, спір підлягає вирішенню по суті. За таких обставин, спірні одинадцять транспортних засобів підлягають поділу між сторонами.

Враховуючи норми законодавства щодо способів поділу майна, відсутність у матеріалах справи доказів відчуження спірних автомобілів, суд вважає найбільш прийнятним та дієвим способом здійснення поділу майна саме розподіл транспортних засобів між подружжям з урахуванням вартості і частки кожного із подружжя у спільному майні.

Зважаючи на загальну вартість транспортних засобів (1 337 414,00 грн), принцип рівності часток подружжя у праві спільної сумісної власності (1 337 414/2=668 707,00), оскільки загальна вартість транспортних засобів, яка виділяється відповідачу, становить 675 110,00 грн, а позивачу - 662 304,00 грн, зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню компенсація різниці у вартості майна у розмірі 6 403,00 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У червні 2022 року ОСОБА_1 через адвоката Савчука Р. Р. засобами поштового зв`язку направила до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 17 травня 2022 року, просить скасувати судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення із ОСОБА_2 на її користь грошових коштів у розмірі 668 707,00 грн як компенсації 1/2 частини вартості транспортних засобів, задовольнити позов у цій частині.

В іншій частині судові рішення не оскаржуються.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі № 760/789/19, провадження № 61-16632св20, у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року, провадження № 6-486цс16.

Спільні автомобілі зареєстровані за відповідачем та передані ним у користування третіх осіб на підставі довіреностей без її згоди. Вона має право на грошову компенсацію 1/2 частини вартості майна, яке відчужене відповідачем без письмової згоди другого з подружжя.

Суд апеляційної інстанції вийшов за межі позову, оскільки вона не заявляла вимогу про розподіл транспортних засобів у натурі.

Вона просила припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, що є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України.

Згідно з проведеним судом апеляційної інстанції поділу автомобілів вона позбавляється як права користування ними (частина транспортних засобів залишається у відповідача, місцезнаходження іншої частини автомобілів невідоме), так і грошової компенсації їх вартості.

Аргументи інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 28 липня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали справи.

У серпні 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 02 жовтня 2023 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Позиція Верховного Суду

Підстави відкриття касаційного провадження та межі розгляду справи

Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Касаційне провадження відкрито з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Судові рішення переглядаються лише в частині відмови у позові про стягнення грошових коштів у розмірі 668 707,00 грн як компенсації 1/2 частини вартості транспортних засобів

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Фактичні обставин справи, встановлені судами

З 28 липня 1992 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 31 травня 2017 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Вирішено після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1 змінити на « ОСОБА_1 ».

Відповідно до листа Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Івано-Франківській області від 17 травня 2017 року № 31/9/1166 за ОСОБА_2 зареєстровано транспортні засоби: 20 березня 2003 року «Меrcedes - Benz», номерний знак НОМЕР_1 , 28 липня 2009 року «Меrcedes - Benz» 320S, номерний знак НОМЕР_2 , 25 квітня 2003 року ЗАЗ 110557, номерний знак НОМЕР_4 , 17 червня 2005 року ГАЗ 53D, номерний знак НОМЕР_5 , 20 травня 2010 року ГАЗ-САЗ 53Б, номерний знак НОМЕР_6 , 22 серпня 2000 року ГАЗ 3309, номерний знак НОМЕР_7 , 11 жовтня 2002 року «Volvo» FL6, номерний знак НОМЕР_9 , 19 вересня 2000 року ГАЗ 33021, номерний знак НОМЕР_8 , 11 червня 2008 року «Меrcedes - Benz» 1317D, номерний знак НОМЕР_32 , 07 березня 2002 року «Ford Taunus», номерний знак НОМЕР_10 , 17 квітня 2009 року MAN 14.272, номерний знак НОМЕР_11 .

Згідно з висновком судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/109-21/1443-АВ від 09 червня 2021 року ринкова вартість автомобіля марки «Меrcedes - Benz» 320 S, 2001 року випуску, об`єм двигуна 3200 см/3, номер кузова НОМЕР_12 , станом на 28 січня 2021 року становила 233 423,00 грн; середня ринкова вартість автомобіля ГАЗ-СAЗ 53Б, 1994 року випуску, об`єм двигуна 4250 см/3, номер двигуна НОМЕР_25 , номер шасі НОМЕР_26 , могла становити 103 366,00 грн; середня ринкова вартість автомобіля марки МAN 14.271, 1995 року випуску, об`єм двигуна 6871 см/3, номер шасі НОМЕР_29 , могла становити 205 606,00 грн; середня ринкова вартість автомобіля марки «Меrcedes - Benz» 1317D, 1990 року випуску, об`єм двигуна 5958 см/3, номер кузова НОМЕР_15 , могла становити 212 422,00 грн; середня ринкова вартість автомобіля марки ГАЗ -53D, 1992 року випуску, об`єм двигуна 4700 см/3, номер шасі НОМЕР_20 , могла становити 61 062,00 грн; середня ринкова вартість автомобіля марки ЗАЗ 110557, 2003 року випуску, номер НОМЕР_16 , номер кузова НОМЕР_17 , могла становити 38 868,00 грн; середня ринкова вартість автомобіля марки «Меrcedes - Benz», 1994 року випуску, номер двигуна НОМЕР_18 , номер кузова НОМЕР_19 , могла становити 109 281,00 грн; середня ринкова вартість автомобіля марки «Volvo» FL6, 1993 року випуску, номер двигуна НОМЕР_13 , номер кузова НОМЕР_14 , могла становити 190 397,00 грн; середня ринкова вартість автомобіля марки «Ford Taunus», 1980 року випуску, номер кузова НОМЕР_33 , могла становити 52 584,00 грн; середня ринкова вартість автомобіля марки ГАЗ 33021, 1999 року випуску, номер двигуна НОМЕР_21 , номер шасі НОМЕР_22 , номер кузова НОМЕР_23 ,Ж могла становити 42 811,00 грн; середня ринкова вартість автомобіля марки ГАЗ 3309, 1995 року випуску, номер двигуна НОМЕР_27 , номер шасі НОМЕР_28 , могла становити 87 594,00 грн (а. с.161-183).

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Звертаючись із вимогою про стягнення компенсації 1/2 частини вартості транспортних засобів, позивач зазначала, що під час перебування у шлюбі сторони придбали одинадцять автомобілів, просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь компенсацію 1/2 частини їх вартості.

Суд першої інстанції в цій частині позову відмовив з посиланням на те, що присудження грошової компенсації за майно допускається щодо неподільної речі за згодою одного із подружжя на присудження грошової компенсації та внесення другим із подружжя грошової компенсації на депозитний рахунок суду. Оскільки позивачка заявила про поділ 11 автомобілів, а згідно з даними сервісного центру відповідач є власником цих автомобілів на час розгляду справи, він не вніс коштів як грошової компенсації за половину їх вартості, то належним способом захисту порушеного права, на думку суду, є визнання права власності за позивачкою на 1/2 частину автомобілів, або поділ автомобілів між сторонами із врахуванням вартості останніх. Проте такої позовної вимоги позивачка не заявила. Таким чином, позивачка обрала неналежний спосіб захисту своїх прав.

Суд апеляційної інстанції відмову у цій частині позову мотивував тим, що один із подружжя може вимагати від іншого із подружжя 1/2 частку вартості спільного майна, якщо один із них здійснив його відчуження проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби. Оскільки у матеріалах справи немає доказів відчуження спірних автомобілів, найбільш прийнятним та дієвим способом здійснення поділу майна є розподіл транспортних засобів між подружжям з урахуванням вартості і частки кожного із подружжя у спільному майні.

Заяниця у касаційній скарзі просить скасувати судові рішення в частині відмови у позові про стягнення із ОСОБА_2 на її користь грошових коштів у розмірі 668 707,00 грн як компенсації 1/2 частини вартості транспортних засобів.

Відповідно до частини першої статей 3, 15, 16 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У загальному розумінні захист цивільних прав необхідно розуміти як передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. У кожній конкретній справі позивач на власний розсуд обирає спосіб (способи) захисту його порушеного, оспорюваного чи невизнаного права.

Згідно з частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Відповідно до частини першої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 370 ЦК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з частиною третьою статті 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Згідно з частинами другою, четвертою, п`ятою статті 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

З огляду на зазначені норми матеріального права, за загальним правилом, поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Отже, спільне майно подружжя можна поділити шляхом встановлення режиму спільної часткової власності або встановлення режиму приватної власності на конкретну річ для кожного з подружжя (поділити в натурі).

Верховний Суд зазначає, що транспортний засіб є рухомим майном та одночасно неподільною річчю. У цій справі поділу підлягають одинадцять транспортних засобів, що взяв до уваги суд апеляційної інстанції, вирішуючи спір.

Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга статті 365 ЦК України).

Зі змісту частин четвертої, п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України, з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) випливає, що: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні.

Відповідні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20, провадження № 14-182цс21, від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19, провадження № 14-40цс21.

У постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 299/2490/16-ц, провадження № 61-19516св19, зазначено, що поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Згідно з частиною другою статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Суд апеляційної інстанції у справі, що переглядається, врахувавши загальну вартість одинадцяти автомобілів, обґрунтовано вказав, що з огляду на заявлення позову про поділ майна подружжя, спір підлягає вирішенню по суті, тому здійснив поділ майна відповідно до статті 71 СК України та 365 ЦК України та виділив у власність кожної із сторін рівнозначну за вартістю кількість вказаних автомобілів, з компенсацією незначної різниці у їх вартості на користь ОСОБА_1

Верховний Суд також зауважує, що позивачка не просила про припинення права спільної сумісної власності та визнання за відповідачем права власності на спірні автомобілі, що враховуючи можливість рівнозначного поділу в натурі спірних автомобілів, зокрема є підставою для відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення на користь позивачки грошової компенсації за кожен автомобіль, який є спільною сумісною власністю подружжя.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 643/3963/19, провадження № 61-2708св21.

У касаційній скарзі заявниця посилається на неврахування висновків Верховного Суду та Верховного Суду України, викладених у постановах, зазначених у доводах касаційної скарги, на підставі яких відкрито касаційне провадження.

Для визначення подібності правовідносин, Верховний Суд враховує правовий висновок, викладений в мотивувальних частинах постанов Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19, провадження № 14-166цс20, від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10, провадження № 14-197цс21, згідно з якими на предмет подібності необхідно оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Установивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, тоді подібність необхідно також визначати за суб`єктним та об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

У постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі № 760/789/19, провадження № 61-16632св20, сформульовано правовий висновк про те, що принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (стаття 365 цього Кодексу), в першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду.

Такий підхід відповідає закріпленим у статті 7 СК України засадам розумності і добросовісності, оскільки відповідач надає свою згоду на позбавлення його частки у праві власності, отримуючи, у свою чергу, гарантоване грошове відшкодування.

У пунктах 1-3 частини першої статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим.

Правовідносини, в яких позивачка просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Отже, стаття 71 СК України не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач.

У постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року, провадження № 6-486цс16, викладено правовий висновок про те, що у випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

За змістом ЦПК України Верховний Суд висловлює правові висновки у певних справах з огляду на встановлення судами фактичних обставин справи. Такі висновки не є універсальними та типовими до всіх справ та фактичних обставин, які можуть бути встановлені судами в певних суспільних правовідносинах.

Загальні правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі № 760/789/19, провадження № 61-16632св20, та постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року, провадження № 6-486цс16, не суперечать висновкам суду апеляційної інстанції в оскаржуваній частині.

Суд апеляційної інстанції врахував, що вимога позивачки про стягнення з відповідача грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно подружжя не зумовлює у нього обов`язку попередньо внести відповідну суму на депозитний рахунок суду.

За таких обставин доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про те, що вона просила припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, що є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, не становлять самостійну підставу скасування постанови суду апеляційної інстанції.

Щодо вартості майна, що підлягає поділу, то його вартість необхідно визначати з дійсної його вартості на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції іншому з подружжя (співвласнику) у зв`язку з припиненням його права на спільне майно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19, провадження № 14-40цс21).

Суд виходив з вартості спірних автомобілів, які підлягають поділу, що встановлена висновком судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/109-21/1443-АВ від 09 червня 2021 року.

Отже, вартість спірних автомобілів, які підлягають поділу, встановлена, такі обставини не потребують додаткової оцінки доказів.

З урахуванням викладеного Верховний Суд дійшов висновку про залишення рішеня суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсації 1/ 2 частини вартості транспортних засобів у розмірі 668 707,00 грн без змін.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, Верховний Суд дійшов висновку про залишення судових рішень в оскаржуваній частині без змін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у цій справі рішення суду апеляційної інстанції в оскаржуваній частині підлягає залишенню без змін, розподілу судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргуОСОБА_1 , подану адвокатом Савчуком Романом Романовичем, залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 17 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточноюі оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко