Єдиний унікальний номер 305/2155/16-ц
Провадження по справі 2/305/4/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2023 року місто Рахів

Рахівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючого - судді Дочинця С.І., при секретарі Пучиній Я.І., розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні Рахівського районного суду Закарпатської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою адвоката Габор Ярослави Іванівни, поданою в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Габор Я.І., діючи в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Дане майно набуте в процесі здійснення виконавчого провадження з виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду від 09.10.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 397 185 гривень та 3 219 гривень судового збору. За даним будинком закріплена земельна ділянка згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №007727, виданого 12.05.1997 року, загальною площею 0,234 га. Однак, дана земельна ділянка колишнім власником житлового будинку не внесена до системи ДЗК та їй не присвоєно кадастрового номеру. Так як позивач набула право власності на житловий будинок, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, то до неї згідно норм чинного законодавства переходить право власності на земельну ділянку. У зв`язку з вищенаведеним просить визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку загальною площею 0,234 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 про місце, дату та час проведення судового засідання з розгляду даної цивільної справи повідомлені належним чином, шляхом вручення судового виклику, про що свідчить інформація з трекінгу відправлень Укрпошти. В судове засідання не з`явилися, проте в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 про місце, дату та час проведення судового засідання з розгляду даної цивільної справи повідомлений належним чином, як шляхом вручення судового виклику, про що свідчить інформація з трекінгу відправлень Укрпошти, так і шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-ресурсі судової влади. У судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Проте, в матеріалах справи наявні заперечення на позовну заяву представника відповідача адвоката Бодня В.І., зміст яких зводиться до наступного.

Підставою виникнення у позивача права власності було свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів №1554 від 13.12.2016 року. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №007727, виданого 12.05.1997 року, на ім`я ОСОБА_2 право власності посвідчено на дві різні земельні ділянки, зокрема для обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель 0,15 га та для ведення особистого підсобного господарства 0,084 га. Позивачка у позовній заяві вказує на те, що у разі набуття права власності на житловий будинок, що перебуває у власності іншої особи, у цієї особи припиняється право власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок; до особи, яка набула право власності на житловий будинок, розміщений на земельній ділянці, переходить право власності на земельну ділянку, на якій він розміщений. Тобто позивачка просить суд визнати право власності на всю земельну ділянку 0,234 га, а не на частину земельної ділянки, на який розміщений будинок, на який вона набула права власності. Враховуючи вищенаведене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви та надані докази, встановив наступні обставини справи.

Відповідно до копії Державного акту на право власності на землю, ОСОБА_2 , який мешкає АДРЕСА_3 , передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,234 гектарів. Землю передано для обслуговування житлового будинку, з них для господарських споруд і будівель 0,15 га та для ведення особистого підсобного господарства 0,084 га.

Згідно копії витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.12.2016 року, власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 .

На підставі ухвали суду від 24.10.2017 року, провадження у даній справі зупинено до розгляду по суті цивільної справи № 308/9648/2012 за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу та відсотків за договором позики.

Окрім цього, як вбачається з інформації, наявної на офіційному веб-ресурсі Судової влади, постановою Закарпатського апеляційного суду від 17.07.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.10.2012 року без змін.

При цьому, відомостей про оскарження у касаційному порядку вказаної постанови Закарпатського апеляційного суду веб-сайт Судової влади не містить.

Вирішуючи заявлені адвокатом Габор Я.І. позовні вимоги, суд керується наступними положеннями законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також відповідні за змістом вимоги містяться і у ч.1 ст.81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження доводів, викладених у позовній заяві, позивач надав копію Державного акту на право власності на землю, відповідно до якого фактично є дві земельні ділянки, які розташовані поруч - 0,15 га для господарських споруд і будівель та 0,084 га для ведення особистого підсобного господарства. Також надав копію витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.12.2016 року, згідно якого власником житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України.

Аналогічні за змістом вимоги містяться у ч. 1 ст. 120 ЗК України, відповідно до якої у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.

Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Пунктом 9 ч. 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» зазначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.

Отже, оскільки до особи, яка набула право власності на житловий будинок, разом з житловим будинком одночасно переходить право власності на земельну ділянку, на якій розміщений вищевказаний будинок, а згідно Державного акту на право власності на землю, одну з двох земельних ділянок, а саме ділянку площею 0,084 га передано для ведення особистого підсобного господарства, суд вважає, що у частині визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку площею 0,084 га слід відмовити.

Що стосується права власності на іншу з двох земельних ділянок, а саме площею 0,15 га, яку передано для обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель, то слід зауважити наступне. Згідно вищевказаного Державного акту, земельна ділянка площею 0,234 га, до складу якої входять - 0,15 га, розташована на території смт. Великий Бичків. Будь-яких доказів, які б підтвердили, що вказана ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , суду не надано, що позбавляє суд можливості визначити приналежність до вказаного будинку. А тому суд дійшов висновку, що у частині визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку 0,15 га також слід відмовити.

Також слід зауважити, що суд двічі повідомляв позивача та її представника про розгляд даної справи, вказані повідомлення позивач та її представник отримували, про що свідчить інформація з трекінгу відправлень Укрпошти, однак в судові засідання останні не з`явилися, жодних пояснень, клопотань, доказів не надали.

Враховуючи зазначене, беручи до уваги ч. 1 ст. 81 ЦПК України та ч. 4 ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, в силу положень ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі, який був сплачений позивачкою слід залишити за нею.

Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Керуючись ст.12, 13, 76-81, 89, 141, 178, 263-265, 273, 279, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст.32, 36 Кодексу законів про працю України, ч.2 ст.3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви адвоката Габор Ярослави Іванівни, поданої в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку відмовити.

Судові витрати залишити за позивачкою.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканка АДРЕСА_4 .

Представник позивача, адвокат Габор Ярослава Іванінва. Місцезнаходження: м. Хуст, вул. Зоряна, буд.5

Відповідач, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_5 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Рахівського районного суду

Закарпатської області Дочинець С.І.