Провадження № 2/204/2834/23
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

за участю секретаря Кошелюк Д.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у м.Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року позивач звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, в якій просила стягнути з відповідача 360 460,00 грн. вартість відновлювального ремонту автомобіля; 3 000,00 грн. витрати на проведення експертного дослідження та стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилалась на те, що 19 вересня 2022 року о 14.30 год. водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz GL-450», державний номерний знак НОМЕР_1 , в м.Дніпро на перехресті пр.Богдана Хмельницького та вул.Матроській, рухаючись по другорядній дорозі, не надала переваги в русі та допустила зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є позивач, але під керуванням водія ОСОБА_3 , котрий рухався по головній дорозі. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 квітня 2023 року постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 березня 2023 року щодо ОСОБА_2 скасовано; постановлено нову постанову, якою ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та провадження по даній справі закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП. Станом на дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не застрахована. Згідно висновку експерта автотоварознавця №074/22 від 10.10.2022, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_2 складає 340488,11 грн.; вартість матеріального збитку складає 289461,40 грн.; ринкова вартість пошкодженого автомобіля складає суму 122857,61 грн. Зазначена шкода особисто відповідачем не відшкодована, у зв`язку із чим, позивач вимушена звернутись до суду.

Ухвалою суду від 18 липня 2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, справа розглянута без повідомлення (виклику) сторін.

З урахуванням вимог ст.ст.19,274,276,277 ЦПК України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву протягом встановленого судом строку не скористалась, у зв`язку з чим, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що 19 вересня 2022 року о 14.30 год. водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz GL-450», державний номерний знак НОМЕР_1 , в м.Дніпро на перехресті пр.Богдана Хмельницького та вул.Матроській, рухаючись по другорядній дорозі, не надала переваги в русі та допустила зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , котрий рухався по головній дорозі. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 квітня 2023 року постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 березня 2023 року щодо ОСОБА_2 скасовано; постановлено нову постанову, якою ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та провадження по даній справі закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП (а.с.10-13).

В результаті ДТП автомобілю марки «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 (а.с.8), були спричинені механічні ушкодження.

Відповідно до висновку експерта автотоварознавця №074/22 складеного 10 жовтня 2022 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_2 складає 340488,11 грн.; вартість матеріального збитку складає 289461,40 грн.; ринкова вартість пошкодженого автомобіля складає суму 122857,61 грн. (а.с.15-46).

Власник автомобіля марки «Mercedes-Benz GL-450», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 , на момент ДТП не мала полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Доказів звернення позивача ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України для відшкодування шкоди, матеріали справи не містять.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

Пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до вимог статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Отже, при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, потрібно враховувати положення статті 1192 ЦК України.

Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, заподіювач може вимагати передачі йому цього майна після відшкодування збитків.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У контексті цієї справи, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі по тексту Закон № 1961-IV), який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

У цій справі, позивачем заявлено вимоги про стягнення вартості відновлювального ремонту у сумі 360 460,00 грн., а також витрат на проведення експертного дослідження у сумі 3 000,00 грн.

Розмір збитку, заподіяного власнику пошкодженого автомобіля (позивачу), є таким, що майже втричі перевищує ринкову вартість транспортного засобу, оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує його ринкову вартість, тобто ремонт автомобіля є економічно необґрунтованим.

Позивачем не надано доказів того, що вона як власник пошкодженого транспортного засобу погодилась на визнання його фізично знищеним. Навпаки, за встановленими у справі обставинами позивач здійснила відновлення транспортного засобу, проте сума коштів за відновлювальний ремонт була сплачена набагато пізніше, ніж було заявлено позивачем при зверненні до суду із позовною заявою (а.с.56).

Суд наголошує, що у разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Такий підхід до визначення розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, який ґрунтується на тому, що розмір збитків повинен відповідати реальній вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, є усталеним.

Враховуючи викладене, суд, встановивши фактичні обставини у справі, приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача вартості відновлювального ремонту, оскільки позивачем не надано суду відомостей про вартість пошкодженого автомобіля як до, так і після ДТП, що має значення для визначення розміру реального збитку, заподіяного позивачу.

Відповідно до положень ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

З врахуванням зазначеної норми, на підтвердження своєї вимоги до відповідача позивачем мали б бути представлені до суду докази дійсної вартості авто до ДТП, так і вартість такого авто після пригоди, таких доказів позивачем надано не було, чим не виконано вимоги ст.81 ЦПК України, згідно якої, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Висновок експерта автотоварознавця №074/22, складений 10 жовтня 2022 року, із зазначенням вартості пошкодженого автомобіля «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_2 на суму 122857,61 грн., у пункті третьому, не містить дати на яку визначена ринкова вартість пошкодженого автомобіля, а тому, суд не приймає до уваги останній (а.с.28).

Позивач мала довести суду розмір вартості транспортного засобу до ДТП, а також надати суду докази з приводу вартості авто після ДТП 19.09.2022, хоча саме з цих двох обставин й визначається розмір відшкодування, за отриманням якого позивач звернулася до суду.

Як вбачається з наданих до справи документів, позивач, не дочекавшись компенсації від відповідача, здійснила відновлювальний ремонт належного їй транспортного засобу, вартість якого склала 360460,00 грн., що підтверджено, як зазначено позивачем, рахунком-фактурою №3/1 від 09.03.2023 (а.с.48) та актом №15/1 по кузовному ремонту автомобіля «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с.49-50). Проте, зазначений рахунок-фактура №3/1 від 09.03.2023 не є доказом оплати здійсненого відновлювального ремонту транспортного засобу на суму 360460,00 грн., оскільки оплата здійсненого відновлювального ремонту транспортного засобу має бути підтверджена відповідною банківською квитанцією.

Проте, надана позивачем копія квитанції №102845603 на підтвердження здійснення оплати (а.с.56), не може бути прийнята судом до уваги, оскільки згідно квитанції оплата здійснена 14.07.2023, вже після звернення позивача до суду із позовною заявою 06.07.2023, що підтверджено вхідним штампом канцелярії суду.

Таким чином, станом на зазначену дату 06.07.2023 звернення позивача до суду із позовною заявою, позивачем не було здійснено оплату відновлювального ремонту транспортного засобу по рахунку-фактурі №3/1 від 09.03.2023 та акту №15/1 на суму 360460,00 грн., відновлювальним ремонтом якого вона обґрунтовувала свої вимоги звертаючись до суду із зазначеною позовною заявою.

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст.81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Зважаючи на наведені норми та положення ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач, заявляючи вимоги про відшкодування спричиненої ДТП шкоди, мала б представити до суду як доказ вартість свого автомобіля до ДТП (що не було зроблено) так і доказ вартості залишків автомобіля після ДТП (чого зроблено позивачем не було). Зазначене позбавляє суд можливості встановити належну суму відшкодування шкоди, відтак призводить до констатації факту недоведеності позивачем своїх вимог. При цьому, суд критично відноситься до посилання позивача на висновок експерта автотоварознавця №074/22 від 10.10.2022, де зазначена вартість пошкодженого автомобіля «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_2 на суму 122857,61 грн., оскільки останній не містить дати (число, місяць, рік), на яку визначена ринкова вартість пошкодженого автомобіля.

Також, суд зауважує, що після ДТП пошкоджений автомобіль залишився у позивача, саме позивач здійснила відновлювальний ремонт транспортного засобу, саме позивач заявила вимогу про стягнення суми відшкодування, для визначення розміру якого і має значення вартість як до, так і після ДТП. За таких умов обов`язок доказування даних обставини має бути покладено саме на позивача, проте, зазначеного позивач не здійснила, чим не виконала вимоги ст.81 ЦПК України, згідно якої, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 000,00 грн. витрат на проведення експертного дослідження, суд враховує наступне.

Так, з поданої копії квитанції №22048 від 10.10.2022 р. вбачається, що за послугу висновок №074/22 від 10.10.2022, вартість послуги 3 000,00 грн, підпис ОСОБА_4 , було сплачено три тисячі гривень (а.с.47).

Проте, судом не встановлено, що витрати на проведення експертного дослідження були понесені саме позивачкою, а тому, стягненню не підлягають.

Понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3634,60 грн., згідно ст.141 ЦПК України, віднести на рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.22, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст. ст. 5, 12, 13, 76-78, 81, 133, 137, 141, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Токар