13.10.2023 2-743/2009
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2023 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого-судді Здоровиці О.В.

за участю

секретаря с/з Сисенко Ю.В.

у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Добропілля скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Трун Ольга Валентинівна, на бездіяльність державного виконавця Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Доенцької області в рамках виконавчого провадження № 12007154, -

в с т а н о в и в:

До Добропільського місьрайонного суду надійшла скарга ОСОБА_1 в якій він просить:

визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області - неправомірною, яка полягає в протиправному стягненні з боржника 1/3 частки пенсії в рамках виконавчого провадження № 12007154

зобов`язати державного виконавця утримувати 1/6 частку від доходів боржника до досягнення молодшою дитиною повноліття.

Обгрунтовуючи скаргу заявник зазначає, що у Добропільському ВДВ Покровського району Донецької області перебуває виконавче провадження № 12007154 з приводу виконання виконавчого листа № 2-743, виданого 23.02.2009 року у цивільній справі № 2-743/2009 на підставі рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23.02.2009 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 (боржник) на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , користь ОСОБА_4 (стягував) у розмірі 1/3 частини щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

15.11.2017 року державним виконавцем в рамках вказаного виконавчого провадження звернено стягнення на пенсію боржника. З відповіді ГУ ПФУ в Донецькій області вбачається, що станом на 01.08.2023 року заборгованість по аліментах відсутня. Але, як вбачається з вказаної відповіді з пенсії боржника за червень та липень утримані аліменти в розмірі 1/3 частки, в той час як донька боржника ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 досягла повноліття. Враховуючи наведене та вимоги ч.3 ст.183 СК України заявник зазначає, що у зв`язку з досягненням однією дитиною повноліття, державний виконавець з моменту досягнення донькою ОСОБА_3 повноліття повинен був стягувати аліменти з нього за вказаним виконавчим листом за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на доньку ОСОБА_3 , тобто в розмірі 1/6 частки доходу боржника. Заявник зазначає, що з моменту повноліття доньки ОСОБА_3 повноліття, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_4 , державний виконавець повинен був звернутися до ГУ ПФУ в Донецькій області та повідомити про необхідність проводити відрахування з пенсії боржника в розмірі 1/6 частини, але цього не зробив, що на думку заявника свідчить про бездіяльність державного виконавця.

Від начальника Добропільського ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління МЮ 12.10.2023 року до суду надійшов відзив на скаргу, в якій зазначено, що проти скарги державний виконавець заперечує і просить відмовити в її задоволені. Надаючи заперечення на скаргу державний виконавець зазначає, що заявник помилково посилається на норми ч.3 ст.183 СК України, оскільки відповідно до абзацу 1 ч.1 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. У виконавчому листі, що знаходиться на виконанні зазначено про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки доходів боржника щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 лютого 2009 року і до досягнення дітьми повноліття. Також зазначає, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Оскільки до теперішнього часу до відділу не надходило рішення про скасування виконавчого документу, аліменти за цим листом здійснюється в розмірі 1/3 частини доходів боржника, як і зазначено в ньому.

Скаржник, належним чином був повідомлений про дату та час розгляду скарги, але до суду не з`явився. В матеріалах справи маються заява представника заявника ОСОБА_5 , зі змісту якої вбачається, що остання просить розглядати скаргу без її участі та участі заявника.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату та час судового засідання.

Судом викликався в судове засідання стягувач за виконавчим провадженням № 12007154, а саме ОСОБА_4 , яка будучі належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання до суду не з`явилась.

Враховуючи вимоги ст.450 ЦПК України, суд вважав можливим розглядати скаргу за матеріалами наявними у суду, оскільки неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Встановлені судом обставини та факти.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23.02.2009 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей з ОСОБА_1 було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітніх дітей доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 11.02.2009 року і до досягнення дітьми повноліття.

На підставі вказаного рішення Добропільським міськрайонним судом був виданий виконавчий лист, який постановою головного державного виконавця ВДВ Добропільського міьсркйонного УЮ Соколової Т.Г. 23.03.2009 року був прийнятий на примусове виконання (ВП № 12007154) і виконується по теперішній час.

Зі змісту скарги вбачається, що заявник вважає, що після 28.05.2023 року державний виконавець на утримання сина ОСОБА_2 повинен був здійснювати стягнення з нього аліментів за вищевказаним виконавчим листом в розмірі 1/6 частини, оскільки донці ОСОБА_3 , на яку стягувались аліменти за цим виконавчим листом виповнилось 18 років, але цього не зробив, тому вважає, що з боку державного виконавця вчинюється бездіяльність, яку заявник просить припинити шляхом зобов`язання останнього вчинити дії, передбачені ч.3 ст.183 СК України.

Норми права, які застосовувались судом та висновки суду.

Відповідно ч.1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про виконавче провадження" є спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентує порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Відповідно ч.1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, заявляти клопотання (ст.19 Закону).

Відповідно до ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 183 СК України (в редакції, що діяла на момент прийняття рішення Добропільським міськрайонним судом Донецької області від 23.02.2009 року у справі № 2-743/2009), частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд

визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру

аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Тобто з наведеного вбачається, що в 2009 році суд вирішуючи справу за позовом ОСОБА_4 про стягнення аліментів на двох дітей повинен був керуватися положеннями частини другої статті 183 СК України, якою передбачений обов`язок суду у разі стягнення аліментів на двох і більше дітей визначити єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Але, як вбачається зі змісту рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23.02.2009 року, суд вирішуючи спір за позовом ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей з ОСОБА_1 задовольнив його і стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітніх дітей доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 11.02.2009 року і до досягнення дітьми повноліття.

Тобто з наведеного вбачається, що суд стягнув аліменти в розмірі 1/3 частини не до досягнення найстаршою дитиною повноліття, як передбачено в ст.183 СК України, а до досягнення дітьми повноліття.

При цьому слід зазначити, що вказане рішення жодною із сторін оскаржено не було і набрало чинності.

Даних, які б свідчили, що державний виконавець або боржник, відповідно до ст.271 ЦПК України, зверталися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, в судовому засіданні не встановлено.

Згідно ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження», порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Враховуючи зміст рішення суду від 23.02.2009 року, а також те, що у виконавчому листі зазначена резолютивна частина рішення про те, що аліменти в розмірі 1/3 частки слід стягувати до досягнення дітьми повноліття, і саме таке рішення підлягає виконанню, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця щодо стягнення, в рамках виконавчого провадження № 12007154, з боржника ОСОБА_1 аліментів в розмірі 1/3 частки на неповнолітню дитину сина ОСОБА_2 , після досягнення донькою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 18 років, є правомірним, оскільки державний виконавець самостійно не може змінити розмір аліментів, який зазначено у виконавчому листі, якщо в ньому не зазначено інше.

За вказаних обставин суд не вбачає підстав для задоволення скарги і вважає необхідним роз`яснити заявнику, що найбільш ефективним способом захисту його прав в даному випадку буде звернення до суду з заявою про роз`яснення рішення суду або з позовом про зменшення розміру аліментів на підставі ст.192 СК України.

Що стосується строків звернення до суду з вказаною скаргою, то строк звернення до суду ОСОБА_1 з вказаною скаргою, на думку суду, не є пропущеним виходячи з такого.

Відповідно до ст.449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_1 оскаржує бездіяльність державного виконавця.

Бездіяльність, на відміну від дії, має триваючий характер та існує до часу початку дій, які свідчать про припинення бездіяльності. Триваюче правопорушення передбачає перебування у стані безперервного тривалого невчинення особою певних дій (бездіяльності), у зв`язку із чим неправомірна бездіяльність може бути оскаржена упродовж усього часу її перебігу.

Отже, виходячи з наведеного суд вважає, що строки звернення заявника до суду з вказаною скаргою на бездіяльність державного виконавця не пропущені.

Керуючись ст. 71 ЗУ Про виконавче провадження, ст. ст. 447, 448 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Трун Ольга Валентинівна, на бездіяльність державного виконавця Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Доенцької області в рамках виконавчого провадження № 12007154 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя О.В.Здоровиця

13.10.23