Номер провадження: 22-ц/813/6518/23
Справа № 495/2603/21
Головуючий у першій інстанції Прийомова О.Ю.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кострицького В.В.,

суддів: Назарової М.В., Коновалової В.А.,

за участю секретаря Гуденко Д.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

представник відповідача ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 вересня 2022 року, ухвалене у складі судді Прийомової О.Ю., у приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, -

встановив:

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 13 квітня 2021 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.08.2018 року у справі № 495/5701/18, з 1/4 частки від усіх видів доходів ОСОБА_3 на 1/3 частку від усіх видів доходів ОСОБА_3 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили та до 17.05.2035 року; стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн..

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Заочним рішенням Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області від 08 вересня 2022 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів задоволено.

Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою достовірно підтверджено факт зміни матеріального становища сторін, за різними направленнями, що впливає на розмір аліментів, зокрема надає можливість їх збільшення.

Так, у позивача після ухвалення рішення у справі № 495/5701/18 від 22.08.2018 року, за яким стягувались аліменти на малолітнього ОСОБА_6 змінився сімейний стан, народилась ще одна дитина.

У відповідача було здійснено витрати на придбання нерухомого та рухомого майна, що доведено стягувачем аліментів, розмір яких перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи.

В свою чергу, платником аліментів не доведено джерело походження коштів.

Вказане безсумнівно впливає на визначення розміру аліментів, в т.ч. задля підстав їх збільшення.

Також, судом враховано факт стягнення аліментів з відповідача у сукупному розмірі на обох дітей 50 %, що не є граничним, та дозволяє його збільшення до 70 %.

Зважаючи на всі обставини справи, враховуючи те, що відбулась зміна у сімейному стані позивача та у матеріальному стані відповідача, адже відповідач, придбав рухоме та нерухоме майно у період 2019-2020 рр., що вказує на зростанні його доходу та можливості несення витрат на купівлю будинку та автомобіля, виходячи із розміру аліментів, що стягуються на утримання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за рішенням суду, прийнявши до уваги вікову категорію дитини, та той факт, що у разі збільшення розміру аліментів до 1/3 частини, загальний розмір стягуваних аліментів з відповідача становитиме 7/12 частин, тобто 58.3% що не перевищує 70 % його доходу, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів.

Доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з таким рішення суду адвокат Васильєв П.О. звернувся з апеляційною скаргою в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів відмовити у повному обсязі.

Зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку із тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, а також неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи через їх неправильне дослідження та оцінку та неправильність встановлення цих обставин, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.

Судом в даному випадку невірно було застосовано положення ст. 192 Сімейного кодексу України та не застосовано інші положення сімейного законодавства, які визначають перелік обставин, що мають бути враховані в цілому про визначенні розміру аліментів.

Відповідач вказує, що позивачка не надала належних та достатніх доказів, які б дійсно обґрунтовували необхідність стягнення з відповідача на утримання дитини в судовому порядку грошових коштів на 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, не навела тих доказів, які б дійсно свідчили про те, що відповідач дійсно має змогу сплачувати аліменти у збільшеному розмірі, що матеріальний стан відповідача дійсно поліпшився, як те, що дійсно у відповідача поліпшився і стан здоров`я, що в сукупності дало б змогу збільшити розмір аліментів до 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, а суд першої інстанції на порушення вищевказаних норм процесуального закону не навів достатніх мотивів та доказів, чому саме є необхідність стягнення (збільшення) аліментів саме у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Вказує, що факт придбання нерухомого та рухомого майна не може в повній мірі свідчити про істотну зміну матеріального становища відповідача.

Також, судом першої інстанції не враховано положень ст. 182 Сімейного кодексу України. Позивач не надала доказів стану здоров`я та матеріального становища дитини, не надала жодного доказу щодо стану здоров`я та матеріального становища відповідача, наявність в нього інших осіб на утримані, корпоративних прав, грошових коштів, майнових прав, не доведені й його витрати.

Згідно Довідки про доходи за 2022 рік від 05 травня 2023 року № 94. виданої КП «Продтовари» відповідач мав незначний дохід від 0.00 гривень до 8 600 гривень щомісячно, кожен місяць був різний дохід, який є незначним.

У відповідності до Довідки про доходи за 2023 рік від 05 травня 2023 року № 95, виданої КП «Продтовари» відповідач мав незначний дохід від 3 893 гривень до 7 798 гривень щомісячно, кожен місяць був різний дохід, який також є незначним.

Згідно Виписки № 21866/768 із медичної карти стаціонарного хворого від 23 листопада 2021 року, виданої КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» ООР Відповідач має діагноз: Варикозна хвороба нижніх кінцівок. Стан після комбінованої флебектомії справа (02.09.2021р). Гострий варикотромбофлебіт вен лівої гомілки. Ускладнення: Трофічна вирізка н/3 лівої гомілки. ХВН лівої н/кінцівки Ш ст. ХВІІ правої н/кінцівки І ст.

Аналогічний медичний діагноз відповідача зазначений у виписці № 16572/571 із медичної карти стаціонарного хворого до поліклініки за місцем проживання від 09 вересня 2021 року.

З огляду на вищевикладені обставини відповідач має матеріальний стан та стан здоров`я, який не дозволяє сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі.

Матеріалами справи також підтверджується та обставина, що у платника аліментів (відповідача) наявна інша дитина, яку він утримує, згідно рішення Білгород- Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 березня 2012 року у справі № 1505/1410/2012 та на користь якої відповідач зобов`язаний також сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця. Судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення зазначена обставина не була врахована.

Будь-яких доходів від володіння, користування та розпорядження об`єктами нерухомого та рухомого майна відповідач не має, оскільки воно не передається ним в орендне або інше платне користування третім особам, будь-яких об`єктів нерухомості відповідач більше не має. Доказів зворотного позивачем не надано. Зазначені обставини судом першої інстанції також враховані не були.

Таким чином, при збільшенні розміру аліментів суд першої інстанції, не врахував цих обставин та всупереч ст.263 Цивільного процесуального кодексу України без наведення мотивів з яких виходив суд, не надаючи оцінки вказаним обставин та доказам, ухвалив оскаржуване судове рішення та безпідставно відхилив їх при перегляді оскаржуваного заочного рішення.

Отже, при ухваленні заочного рішення не було враховано матеріальний стан та стан здоров`я відповідача, які не були поліпшені, на підставі вищевказаних письмових доказів, які мають істотне значення, наявні інших дітей на утриманні відповідача та користь яких відповідач зобов`язаний також сплачувати аліменти, а враховуючи викладені обставини, підтверджені відповідними доказами, позов не підлягав задоволенню.

Крім того, судом першої інстанції не забезпечено виконання вимог цивільного процесуального законодавства України щодо належного сповіщення про час, дату та місце розгляду справи, як наслідок відповідач був позбавлений права на справедливий суд та доступу до правосуддя, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що є абсолютно неприпустимим і грубим порушенням процесуального законодавства.

На момент розгляду та вирішення даної справи, суд не мав взагалі підтверджень того, що Відповідач під розписку судові повістки про виклик до суду, матеріали справи не містять доказів тому, що в останнє судове засідання взагалі направлялась судова повістка Відповідачеві про його виклик на таке судове засідання.

В порушення вимог ст. ст.128, 130, 1 ч.2 ст.233 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу та постановив оскаржуване рішення за відсутності відповідача та його представника.

Позиція позивача у справі.

Не погоджуючись з доводами апеляційної скарги представником позивача було надано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_4 , відповідно до якого просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 вересня 2022 року залишити без змін. Крім того просив вирішити питання щодо стягнення понесених ОСОБА_7 витрат на правничу допомогу понесену у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції шляхом стягнення з ОСОБА_3 суму 6000 гривень.

В обґрунтування відзиву зазначено, що судом першої інстанції під час винесення заочного рішення по справі об`єктивно з`ясовано обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом належним чином, та судом наведені належні і достатні мотиви та підстави винесеного заочного рішення по справі.

Суд першої інстанції в мотивувальній частині заочного рішення належним встановив усі фактичні обставини, які мають суттєве значення для повного та всебічного розгляду справи, та належним чином обґрунтував прийняте рішення

Крім того, ОСОБА_3 , жодним чином не намагався надати суду першої інстанції хоч якісь пояснення щодо джерела походження грошових коштів на придбання нерухового та рухомого майна вартість якого перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімумів для працездатної особи.

Щодо порушення права на доступ до суду, звертає увагу на наступне, що з матеріалів цивільної справи вбачається, що значна кількість судових повісток поверталася з відміткою «відсутність відповідача за адресою місцезнаходження».

Згідно п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

У зв`язку із чим, представник позивача ОСОБА_5 - адвокат Царенко Олександр Олександрович двічі звертався до суду з клопотанням про розгляд справи в розумні строки (зазначені клопотання містяться в матеріалах справи).

Отже все вищенаведене свідчить про зловживання відповідачем, та його представником процесуальними правами, які були направлені на затягування розгляду справи, оскільки зміна розміру аліментів настає після набрання рішення суду законної сили, а не з моменту подання позовної заяви (як при поданні позовної заяви про стягнення аліментів), у зв`язку із чим відповідач та його представник затягували розгляд справи. З урахуванням усього вищенаведеного посилання апелянта, про те, що відповідачу ОСОБА_3 не були направлені судові повістки є недоречними.

Крім того, той факт, що представник апелянта - адвокат Васильєв Павло Олегович не вчинив дії щодо зупинення своєї адвокатської діяльності у зв`язку із несумісною діяльністю адвоката зі службою у ЗСУ, та не розірвав договір з відповідачем ОСОБА_3 , та не повідомив про зазначені обставини клієнта, свідчать про порушення правил адвокатської етики, що призвели до невиправданого затягування судового розгляду справи, та жодним чином не свідчать про поважність не прибуття у судові засідання як представника відповідача ОСОБА_3 .

Щодо явки сторін.

Сторони належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду . Представник відповідача просив розглянути справу без його участі.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивачки, оцінивши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, судова колегія приходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 3 ст. 51 Конституції України передбачено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статей 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У частині 8 статті 7 Сімейного кодексу України зазначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ст. 50 СК України).

За нормами частин 1 та 2 ст. 141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 181 СК України, в редакції Закону України «Про внесення змін до законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, зазначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 16)

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.08.2018 року у справі №495/5701/18, розірвано шлюб між сторонами ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , зареєстрований 14.10.2016 року Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №485; Суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітків/доходів/ щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.06.2018 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 21-23).

Звертаючись до суду із позовом про зміну розміру аліментів ОСОБА_1 , зазначила, що вона знаходиться в скрутному матеріальному становищі, оскільки на даний момент не працює, а знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років ( ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ). При цьому, у відповідача покращилось матеріальне становище, оскільки він протягом 2019 та 2020 роках придбав нерухоме та рухоме майно.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України,- судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тощо.

Однак, вищезазначеним вимогам закону заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 вересня 2022 року не відповідає в повній мірі.

Так, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 про зміну розміру аліментів та стягуючи з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку/доходу ОСОБА_9 щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що позивач підтвердила той факт її матеріальне становище погіршилось, а матеріальне становище відповідача покращилось, оскільки ним здійснено витрати на придбання нерухомого та рухомого майна, розмір якого перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Однак, колегія судів апеляційного суду не погоджується із таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає обставинам справи, наданими сторонами доказам та не ґрунтується на нормах матеріального права, та зазначає наступне.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Крім того, при розгляді позовів про зміну розміру аліментів застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі») (постанова Верховного суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13).

Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

При цьому, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. ст. 12, 81 ЦПК України).

У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_5 стверджувала, що відповідач отримує більшу заробітну плату, ніж за офіційно наданими даними, однак зазначене на думку колегії суддів є припущенням.

Згідно Довідки про доходи за 2022 рік від 05 травня 2023 року № 94. виданої КП «Продтовари» відповідач мав незначний дохід від 0.00 гривень до 8 600 гривень щомісячно, кожен місяць був різний дохід, який є незначним.

У відповідності до Довідки про доходи за 2023 рік від 05 травня 2023 року № 95, виданої КП «Продтовари» відповідач мав незначний дохід від 3 893 гривень до 7 798 гривень щомісячно, кожен місяць був різний дохід, який також є незначним.

Колегія суддів погоджується та визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги, відносно того, що за наявними в матеріалах справи доказами не можливо зробити висновок, про те що матеріальний стан відповідача покращився та дозволяє сплачувати аліменти у заявленому позивачем збільшеному розмірі, оскільки доходи відповідача є незначними, а сам факт придбання нерухомого та рухомого майна не може в повній мірі свідчити про істотну зміну матеріального становища відповідача так як доходи відповідно до матеріалів справи не збільшились.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.04.2021 року, витребувано у приватного нотаріуса Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Рязанцевої О.Ю., яка знаходиться за адресою: 67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Олімпійська, 27 наступну інформацію:

- належним чином завірену копію договору купівлі-продажу житлового будинку від 17.05.2019 року (серія та номер: 880), що був посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Рязанцевою Ольгою Юріївною, згідно якого ОСОБА_3 придбав житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- належним чином завірену копію висновку суб`єкта оціночної діяльності про вартість майна, а саме: житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

2. Витребувано у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який фактично проживає: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 наступну інформацію:

-належним чином завірену копію договору купівлі-продажу житлового будинку від 17.05.2019 року (серія та номер: 880), що був посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Рязанцевою Ольгою Юріївною, згідно якого ОСОБА_3 придбав житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 також належним чином завірену копію висновку суб`єкта оціночної діяльності про вартість майна, а саме: житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

-належним чином завірену копію висновку суб`єкта оціночної діяльності про вартість майна, а саме: житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

3. Витребувано у ТСЦ №5142 РСЦ ГСЦ МВС в Одеській області, що розташований за адресою: 65033, м. Одеса, вул. Аеропортівська, 27/1 належним чином завірені копії документів, які стали підставою для проведення реєстраційної операції транспортного засобу Mersedes-Benz 208 D, 1993 року випуску, що був зареєстрований 17.07.2020 року за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 01.08.2000 року Тарутинським РВ УМВС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ).

На виконання ухвали суду від приватного нотаріуса Рязанцевої О.Ю. надійшла копія договору купівлі-продажу житлового будинку , укладеного 17.05.2019 року за реєстровим № 880, а також копія висновку про вартість майна від 10.05.2019 року.

Так, з наданих документів встановлено, що нерухомість у вигляді житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 була придбана за 150 000 грн.

Згідно відповіді з територіального сервісного центру 5142 /ТСЦ МВС № 5142/ приєднано копію договору купівлі-продажу 5142/2020/2102707 транспортного засобу Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_3 , за яким ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_10 вищенаведений транспортний засіб за 30 000 грн.

При цьому, матеріалами справи не встановлено, що відповідач має будь які доходи від володіння, користування та розпорядження вищезазначеними об`єктами рухомого та нерухомого майна, не встановлено також те, що таке майно передається відповідач в орендне або інше платне користування третім особам.

На думку колегії суддів апеляційного суду, сам по собі факт придбання відповідачем житлового будинку за 150 000 грн. та транспортного засобу з 30 000 грн., не свідчить про значне покращення матеріального становища відповідача.

Суд першої інстанції також не звернув уваги на погіршення стану здоров`я відповідача, що згідно положень ст. 182 СК України, суд також має враховувати при визначенні розміру аліментів.

Згідно Виписки № 21866/768 із медичної карти стаціонарного хворого від 23.11.2021 року, виданої КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» ООР, згідної якої відповідач має діагноз: Варикозна хвороба нижніх кінцівок. Стан після комбінованої флебектомії справа (02.09.2021р). Гострий варикотромбофлебіт вен лівої гомілки. Ускладнення: Трофічна вирізка н/3 лівої гомілки. ХВН лівої н/кінцівки Ш ст. ХВІІ правої н/кінцівки. У виписці № 16572/571 із медичної карти стаціонарного хворого до поліклініки за місцем проживання від 09 вересня 2021 року, вказаний аналогічний медичний діагноз відповідача.

Колегія суддів також погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що при ухвалені заочного рішення, судом першої інстанції не був врахований той факт, що відповідач має на утриманні інших дітей.

Згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 березня 2012 року у справі №1505/1410/2012 з ОСОБА_3 стягуються аліменти на іншу дитину від першого шлюбу у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 17.02.2012 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Тому стягнення з ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів в розмірі 1/3 частини з всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, буде несправедливим по відношенню до дитини від першого шлюбу відповідача. Діти будуть поставлені у різні права на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Таким чином, з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи із закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, збільшення розміру аліментів до 1/3 частини з всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які просить стягнути позивачка, не є співрозмірними матеріальному становищу та стану здоров`я відповідача, не відповідають реальній можливості відповідача сплачувати такі аліменти.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_5 .

Щодо доводів в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції було порушено право ОСОБА_3 на доступ до суду, слід зазначити наступне.

Матеріалами справи встановлено, що рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 вересня 2022 року ухвалено в заочному порядку, без участі відповідача ОСОБА_3 .

При цьому вбачається, що відповідач по справі ОСОБА_3 неодноразово викликався до суду, зокрема на судові засідання, що відбувалися 15 червня 2021 року о 14 годині 30 хвилин; 15 лютого 2022 рік о 14 годині 30 хвилин; 30 березня 2022 рік о 11 годині 00 хвилин; 14 червня 2022 рік о 11 годині 00 хвилин; 20 липня 2022 рік о 10 годині 40 хвилин; 18 серпня 2022 рік о 14 годині 00 хвилин, однак повістки повертались на адресу із поміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місце знаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

За змістом висновків Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 755/17944/18 вбачається, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Крім того, встановлено, що 15 червня 2021 року адвокат Васильєв П.О. в інтересах ОСОБА_3 подав до клопотання про ознайомлення із матеріалами справи та відкладення розгляду справи. Клопотання про відкладення розгляду справи адвокат Васильєв П.О. також подавав 29 вересня 2021 та 16 листопада 2021 року, що свідчить про обізнаність сторони відповідача про наявність даної справи та зловживання процесуальними права.

Згідно зі ст. ст. 13, 43 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.

На осіб, які беруть участь у справі, також покладається обов`язок не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Також, прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (Рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Таким чином, твердження про те, що відповідач не отримував під розписку судову повістку про виклик до суду на останнє судове засідання є неспроможними, оскільки достовірно знаючи про наявність на розгляді в Білгород-Дністровському міськрайонному суду Одеської області даної цивільної справи, відповідач ОСОБА_3 зобов`язаний був цікавитись станом розгляду справи, учасником, якої він є .

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволені позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 вересня 2022 року скасувати, та прийняти нове судове рішенням, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів та стягнення судових витрат на правову допомогу відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 12 жовтня 2023 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді М.В.Назарова

В.А. Коновалова