справа № 361/6516/22
провадження № 2/361/1700/23
РІШЕННЯ

Іменем України

13 грудня 2023 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретаря Лебідя В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 , який зареєстрований 15 листопада 2017 року Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2622.

В обґрунтування позову зазначав, що 15 листопада 2017 року він та ОСОБА_2 уклали шлюб. Від цього шлюбу вони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За роки спільного проживання сторін виявилися, що вони мають різні характери, погляди на життя та на сім`ю. Між ними часто почали виникати непорозуміння та сварки, під час яких вони ображали один одного. Наприкінці березня 2022 року стосунки між ними погіршилися, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, частіше почали виникати сварки та конфлікти. Вони намагалися налагодити стосунки, однак у квітні 2022 року відносини між ними значно погіршилися, їхня сім`я фактично припинила своє існування, проживають сторони окремо, кожен із них живе своїм окремим життям, не переймаються проблемами іншого, один про одного не піклуються. Шлюбних відносин сторони не підтримують та спільне господарство не ведуть. Єдине, що поєднує їхня це спільна дитина. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам. Після розірвання шлюбу їхня дочка буде проживати разом із матір`ю. Спір про поділ майна подружжя на даний час відсутній.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити позов та розірвати шлюб між сторонами, оскільки шлюбних відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть тривалий час проживають окремо, примирення подружжя є неможливим, подальше перебування у шлюбі суперечить його інтересам та порушує його законні права.

Представник позивача адвокат Садовнікова А.О. у судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання, у якому просила суд розглянути справу за відсутності сторони позивача, позов підтримують повністю та наполягають на його задоволенні. Проти заочного розгляду справи не заперечують.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд вона не повідомила.

У жовтні 2023 року відповідач ОСОБА_2 подавала до суду заяву, у якій черговий раз просила суд відкласти розгляд справи на якнайбільший строк для надання їй можливості прибути в Україну, вжити заходів для примирення подружжя та прийняти участь в розгляді справи в суді, оскільки вона має роботу в Німеччині та в Україну планує повернутися не раніше січня 2024 року.

У березні 2023 року відповідач ОСОБА_2 подала до суду заяву, у якій зазначала, що проти позову та розірвання шлюбу вона заперечує, вважає можливим зберегти їхню сім`ю та шлюб, що буде відповідати інтересам сторін та їхньої дитини. Просила у позові відмовити.

Представник відповідача адвокат Полупанова О.О. у судове засідання теж не з`явилася, подала до суду відзив на позов, у якому вказувала на те, що проти задоволення позову вона заперечує, оскільки вважає можливим збереження шлюбу сторін, що відповідатиме інтересам відповідача та малолітньої дочки сторін ОСОБА_3 . Причиною погіршення відносин між сторонами став виїзд відповідача ОСОБА_2 із дитиною за межі України у зв`язку з війною, на даний час непримиримих обставин між подружжям не існує.

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що 15 листопада 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, який зареєстрований Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2622. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час проживає разом із матір`ю.

У ч. 2 ст. 1 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки.

Згідно із ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ч. ч. 6, 9, 10 ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз чоловіка та жінки, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

У ч. 2 ст. 36 СК України визначено, що шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією і законами України.

Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань (ст. 51 СК України).

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

За змістом ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

У ч. 2 ст. 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини.

Згідно із ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки подружжя, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

20 вересня 2023 року ухвалою суду на виконання вимог ст. 111 СК України за заявою відповідача ОСОБА_2 сторонам судом надавався строк для примирення подружжя, хоча позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні категорично заперечував проти надання такого строку, наполягаючи на розгляді судом справи по суті та розірванні шлюбу сторін, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам та порушує його законні права.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз`яснив, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу.

Верховний Суд у постанові від 08 листопада 2018 року у справі № 569/458/18 зазначив, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

За змістом ч. 1 ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У ч. 1 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд встановив, що у грудні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом про розірвання шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 , вказуючи на те, що з квітня 2022 року сторони шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо.

Зазначені обставини позивач ОСОБА_1 підтвердив у судовому засіданні під час вирішення судом клопотання відповідача ОСОБА_2 про надання сторонам судом строку для примирення подружжя та категорично наполягав на розірванні шлюбу. Будь-яких доказів на спростування цих обставин та можливості збереження шлюбу відповідач суду не надала. Позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, оскільки подальше спільне життя подружжя є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що з квітня 2022 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, примирення подружжя за час розгляду справи не відбулося, суд дійшов висновку, що шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу сторін є неможливим та суперечить інтересам позивача.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 76, 81, 89, 223, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 15 листопада 2017 року Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2622.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.