РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2023 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м.Житомира Лєдньов Д.М. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору, -

встановив:

Позивач Акціонерне товариство «Акцент-Банк», звернувся в суд з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 06.02.2021 року на підставі поданої відповідачем анкети-заяви між сторонами укладено договір про надання банківських послуг, за умовами якого відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4 % на рік на суму залишку заборгованості.

Позивач зазначає, що Умовами та правилами надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», ознайомлення з якими з боку відповідача підтверджується анкетою-заявою з проставленим підписом особи, визначено порядок надання і обслуговування кредиту, повернення отриманих грошових сум, порядок сплати відсоткової ставки за користування кредитом, відповідальність за порушення строків виконання зобов`язання.

Крім того, за твердженням сторони, основні умови кредитування доведені відповідачу через наданий паспорт споживчого кредиту, де позичальник проставив власний підпис.

У зв`язку з порушенням відповідачем обумовленого сторонами строку погашення кредиту та інших платежів станом на 18.07.2023 року утворилась заборгованість в сумі 28 81,58 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту 18 047,88 грн., заборгованість за відсотками 10 833,70 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути наведену суму заборгованості, відшкодувати судові витрати.

Ухвалою суду від 07.09.2023 року по справі відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення учасників.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, основані на договорі. Так, на підставі поданої відповідачем заяви від 07.06.2017 року про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Станом на 18.07.2023 року загальний розмір заборгованості зі сплати використаних коштів (тіла кредиту) становить 18 047,88 грн.

Вказані обставини підтверджуються анкетою-заявою позичника, розрахунком заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу.

Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За положеннями ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідач не виконав свої зобов`язання з повернення фактично отриманих грошових коштів, тому вимога позивача, пред`явлена в порядку ст. 1049 ЦК України про стягнення 18 047,88 грн. як фактично отриманого кредиту є обґрунтованою.

Суд відмовляє у стягненні інших, зазначених позивачем як заборгованість, грошових сум. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками.

У відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилається на Умови та правила надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк».

При цьому, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що саме ці Умови були доведені до відома позичальника, останній, розуміючи та ознайомившись із ними, погодився на відповідні домовленості.

Судом не отримано достатніх відомостей з приводу того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підтвердження вимоги про необхідність стягнення заборгованості, включаючи, крім іншого, суму заборгованості за відсотками, позивач надає паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», у якому, зокрема, відтворено відомості про відсоткову ставку, що застосовується при використані кредитних коштів. Відповідний паспорт навпроти графи позичальник містить примітку про підписання простим електронним підписом шляхом підтвердження дзвінком.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Суд зауважує, що вищевикладена примітка у паспорті споживчого кредиту щодо характеру підписання не може свідчити про дотримання вимог законодавства у сфері, що врегульовує питання укладення електронних договорів зі встановленим порядком підписання таких правочинів.

У статті 3 Закон Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону.

Стаття 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначає, що Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Стороною полизача не надано доказів на підтвердження дотримання вищевикладених вимог законодавства.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків, надані банком Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Положення правила ч.1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, до вказаних правовідносин застосуватись не можуть.

Вказаний висновок також наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17.

У відповідності до ст. 141 ч.1 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволених вимог понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст.ст. 141, 258-279 ЦПК України, ст. ст. 526, 610, 1049, 1054 ЦК України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк», код юридичної особи 14360080, місцезнаходження: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11, заборгованість за кредитним договором, що утворилась станом на 18.07.2023 року, в сумі 18 047,88 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» судовий збір у розмірі 1677,5 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Д.М.Лєдньов