Справа № 482/1761/23
Номер провадження 2/482/502/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

11 жовтня 2023 року місто Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Баранкевич В.О., секретар судового засідання Єфімова О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса, Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа: приватний нотаріус Філіпенко Денис Вадимович про зняття заборони на відчуження нерухомого майна,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Новоодеського районного суду Миколаївської області із позовом до акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа: приватний нотаріус Філіпенко Денис Вадимович, про зняття заборони на відчуження нерухомого майна.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_2 який являється власником житлового будинку АДРЕСА_1 , на який накладено заборону відчуження, на підставі повідомлення Новоодеського ощадбанка б/н від 20.03.1991 року, зареєстрованого у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстратором Новоодеська державна нотаріальна контора 23.06.2006 року за реєстраційним номером 3372680

Маючи намір оформити спадщину після смерті чоловіка, ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Філіпенка Д.В., де дізналася, що на вказаний об`єкт нерухомості накладено заборону відчуження на підставі повідомлень Новоодеського ощадбанку за вказаним номером.

Тому, посилаючись на викладене, відсутність боргових зобов`язань у позивача перед АТ «Ощадбанк» та наявність перешкоди під час оформлення спадкових прав на житловий будинок АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 просила суд про зняття такої заборони відчуження з нерухомого майна та покладення судових витрат на її рахунок.

В свою чергу представником АТ «Ощадбанк» надано до суду відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову, посилаючись при цьому на те, що Банк не повинен бути відповідачем у даній справі, оскільки заборона відчуження нерухомого майна стосується іншого його власника, який і повинен бути відповідачем.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, але наявна в матеріалах справи заява про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, проте у відзиві на позовну заяву просив про здійснення розгляду справи без його участі.

Представник третьої особи приватний нотаріус Філіпенко Д.В. у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, відзиву на позов до суду не надіслав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши доводи позову, відзиву на позовну заяву і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який є чоловіком позивача, що підтверджується дослідженими письмовими доказами.

Спадкодавець ОСОБА_2 був власником житлового будинку який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено дослідженими письмовими доказами.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на вказане нерухоме майно.

Позивач звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського району Миколаївської області Філіпенко О.М. з приводу відкриття спадщини після померлого чоловіка ОСОБА_2 ..

За зверненням позивачем приватним нотаріусом Миколаївського району Миколаївської області Філіпенко О.М. було відкрито спадкову справу за номером у спадковому реєстрі 702049911, номер у нотаріуса 28/2023 за фактом смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується дослідженими письмовими доказами.

Згідно листа-повідомлення № 1 від 21.07.2023 року, АТ «Державний ощадний банк України» не володіє інформацією про наявність заборони, накладеної на зазначений вище житловий будинок, та просить надати відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, відповідач не володіє відомостями про підстави накладення заборони, наявність боргових зобов`язань ОСОБА_2 перед АТ «Державний ощадний банк України».

Судом встановлено, що боргу, щодо якого могла бути накладена заборона, не існує.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 відносно нього встановлено обтяження заборона на підставі повідомлень Новоодеського ощадбанка б/н від 20.03.1991р., зареєстрованого у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстратором Новоодеська державна нотаріальна контора 23.06.2006 року за реєстраційним номером 3372680, власник ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором, а у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 10 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Частиною першою ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1, абз. 12 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на час встановлення обтяження), державний нотаріус чи посадова особа виконавчого комітету сільської, селищної, міської Ради народних депутатів за місцезнаходженням жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки накладають заборону їх відчуження, зокрема, за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позички на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку.

Відносини, що виникають у сфері реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначає Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. 2 Закону, обтяження це заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину.

Частиною 4 ст. 3 Закону передбачено, що будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону, відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Статтею 10 Закону встановлено, що державними реєстраторами, в отому числі, є нотаріуси.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України "Про нотаріат".

Частинами 1, 2 ст. 1 ЗУ "Про нотаріат" встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Крім того постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 року у справі № 823/2042/16 висловлено правовий висновок, згідно з яким належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

Також у постанові № 335/12353/17 від 15.05.2019 року Верховним Судом визначено склад учасників у справах про зняття обтяжень, у вигляді арешту, з майна. Визначено, що відповідачами в справі є зокрема, особа в інтересах якої накладено арешт на майно.

Згідно ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ст.ст. 1223, 1245 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу, на загальних підставах.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК).

Спадщину після ОСОБА_2 позивач прийняла, то, відповідно, до неї перейшли й права, які належали ОСОБА_2 і не припинилися з його смертю.

За правилами ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, подав заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, оскільки у спадкодавця ОСОБА_2 та його спадкоємців відсутні будь-які не виконані зобов`язання перед АТ «Державний ощадний банк України», суд приходить до висновку, що в теперішній час відсутні будь-які визначені законом підстави для заборони відчуження житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності померлому ОСОБА_2 ..

Безпідставна заборона відчуження вищевказаного житлового будинку обмежує права позивача на володіння спадковим майном, а тому таке право підлягає захисту шляхом зняття заборону відчуження нерухомого майна, накладеного на підставі повідомлення Новоодеського ощадбанка б/н від 20.03.1991 року, зареєстрованого у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстратором Новоодеська державна нотаріальна контора 23.06.2006 року за реєстраційним номером 3372680, вилучивши відповідний запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що відповідає вимогам ч.2 ст.16 ЦК України.

Щодо посилань представника відповідача на те, що ПАТ «Державний ощадний банк України» не є належним відповідачем у цій справі суд звертає увагу на те, що відповідачами у даній категорії справ є особа, в інтересах якої накладено арешт на майно.

Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що заборона на відчуження нерухомого майна, що належить позивачці на праві приватної власності, порушує її права та законні інтереси, оскільки існування вказаних обтяжень нерухомого майна позбавляє можливості власниці вільно розпоряджатися належним їй майном, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, з урахуванням наявного в позові клопотання позивача про покладення на неї судових витрат, витрати, пов`язані з розглядом справи у вигляді судового збору у сумі 1073,60 грн., ухвалює покласти на позивача, за її клопотанням про це.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 141, 142, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Зняти заборону відчуження нерухомого майна, накладену на підставі повідомлення Новоодеського ощадбанка б/н від 20.03.1991 року, зареєстрованого у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстратором Новоодеська державна нотаріальна контора 23.06.2006 року за реєстраційним номером 3372680, щодо житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Головуючий суддя В.О. Баранкевич