Справа № 752/8659/23
Провадження № 2/752/4871/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 жовтня 2023 року Голосіївський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Машкевич К.В.

при секретарі Гненик К.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та просив стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 9280,02 доларів США та судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., № 1441, відповідно до п.п. 2.1 якого «Продавець цим погоджує продати (відступити) Права вимоги та передати їх купцю, а Покупець цим погоджується купити Права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну Купівельну ціну.»

Підпунктом 2.3 Договору купівлі-продажу прав вимоги передбачено, що права вимоги переходять від Продавця до Покупця, та обов`язки Продавця передати Права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання Продавцем та покупцем Акта приймання-передачі Прав вимоги.

28.07.2020 року через систему електронних торгів Прозоро продажі було відчужено кредитний портфель, до складу якого входили і права вимоги за Кредитним договором №49.27/13/06-Z від 19.10.2006 року та договором іпотеки, укладеним в його забезпечення.

Переможцем аукціону було визначено ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» з ціною продажу лоту 36621000,00 грн.

02 вересня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено Договір № 2303/1 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., № 1609, відповідно до умов якого (п. 1 та п. 2 Договору) Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів, зазначених у Додатку № 1 до Договору, включаючи права вимоги за кредитними договорами та/або договорами іпотеки, включаючи право вимагати сплати сум, передбачених статтею 625 ЦК України - 3% річних.

В підтвердження переходу прав вимоги від первісного кредитора новому кредитору позивачем надано Додаток № 1 до Договору № 2303/К/1 про відступлення прав вимоги від 02.09.2020 року, відповідно до якого ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було передано права вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором №49.27/13/06-Z від 19.10.2006 року та іпотечним договором № 49.12/11/І213/08 від 11.03.2008 року.

Крім того, Додатком № 2 до Договору № 2303/К/1 по відступлення прав вимоги від 02.09.2020 року визначено суми заборгованості права вимоги щодо яких відступлені.

Переможцем аукціону було визначено ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» з ціною продажу лоту 36621000,00 грн.

02 вересня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено Договір № 2303/1 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., № 1609, відповідно до умов якого (п. 1 та п. 2 Договору) Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів, зазначених у Додатку № 1 до Договору, включаючи права вимоги за кредитними договорами та/або договорами іпотеки, включаючи право вимагати сплати сум, передбачених статтею 625 ЦК України - 3% річних.

В підтвердження переходу прав вимоги від первісного кредитора новому кредитору надаємо суду Додаток № 1 до Договору № 2303/К/1 про відступлення прав вимоги від і 02.09.2020 року, відповідно до якого ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було передано права вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором №49.27/13/06-Z від 19.10.2006 року та іпотечним договором № 49.12/11/І213/08 від 11.03.2008 року.

Крім того, Додатком № 2 до Договору № 2303/К/1 по відступлення прав вимоги від 02.09.2020 року визначено суми заборгованості права вимоги щодо яких відступлені.

Отже, права вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором №49.27/13/06-Z від 19.10.2006 року в розмірі 83894 долари США 76 центів, перейшли до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», так само як і права вимоги за договорами, укладеними в забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором.

19 жовтня 2006 року між ВАТ «Кредитпромбанк» (первісний кредитор/Банк) та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №49.27/13/06-Z, відповідно до п.п. 1.1. якого Банк надає Позичальнику цільовий кредит на купівлю квартири площею 37,20 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1 в сумі 69000 (шістдесят дев`ять тисяч) доларів США 00 центів строком по 18 жовтня 2026 року.

Невиконання відповідачем своїх обов`язків по кредитному договору зумовило звернення Банку до суду та рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26 березня 2012 року у справі задоволено позовну заяву ПАТ «Кредитпромбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором №49.27/13/06-Z від 19.10.2006 року в розмірі 83894 доларів США 76 центів, з яких: сума заборгованості за кредитом - 61525 доларів США; сума заборгованості за процентами 15561,54 доларів США; сума пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів 4738,22 доларів США; сума штрафу за ненадання банку копії договору страхування у встановлені строки 2070 доларів США.

Рішення суду на даний час не виконано.

З урахуванням викладеного, вважає, що з відповідача підлягає стягненню 3% річних, відповідно до ст. 625 ЦК України за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року в сумі 9280,02 доларів США.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08.05.2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.

29.05.2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що представником позивача не надано належних доказів повноважень на представлення інтересів ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а позовна заява підписана особою, яка не має права її підписувати та має бути повернута.

До позовної заяви ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» додає копії договору про відступлення права вимоги ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта банк». Жодних інших документів додано не було.

У відповідності п. 2.3 вказано Договору, що права вимоги переходять від Продавця до Покупця, та обов`язки Продавця передати права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання Продавцем та Покупцем Акту приймання-передачі прав вимоги. Дата підписання означає дату договору, що вказана вище - 26 червня 2013 року.

Пунктом 1.1 вказано, що Акт приймання передачі прав вимоги означає письмовий Акт, який укладається між сторонами та яким документально оформлюється фактична передача прав вимоги від Продавця до Покупця.

Таким чином, чітко встановлено, що ПАТ «Дельта банк» отримує право вимоги не в момент підписання цих договорів, а після підписання акту прийому-передачі прав вимоги.

Однак, жодних доказів підписання акту приймання передачі прав вимог не надано, тому відсутні підстави вважати що право вимоги за зазначеними договорами перейшло до ПАТ «Дельта банк».

У зв`язку з вищевикладеним, оскільки ПАТ «Дельта банк» не набув права вимог та не міг передати їх ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».

Крім того, 15 лютого 2023 року ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва у справі №2-1300/12 про заміну сторони виконавчого проваджені за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором кредиту було відмовлено ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Отже, матеріали справи не містять, належних документів, що підтверджують перехід прав вимоги за кредитним договором.

Щодо вимоги про стягнення 3% річних за період з 12 березня 2017 року по 25 лютого 2022 року, зазначив наступне.

ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» надав невірний розрахунок 3% річних, оскільки якщо він і має право на їх стягнення то не більше ніж за три роки до подачі позовної заяви до суду (01.05.2020 по 01.05.2023)

Враховуючи той факт, що Договір про відступлення права вимоги від ПАТ «Дельта банк» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» підписаний 02 вересня 2020 року, то період нарахування повинен становити (02.09.2020 по 01.05.2023)

Оскільки позивач не надав до суду усіх належних доказів, які б підтверджували та обґрунтовували його вимоги про стягнення коштів з відповідача, немає достатніх правових підстав для задоволення позовної заяви.

20.06.2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив в якій він зазначив, що відповідачем не оскаржуються договори про відступлення прав вимоги до неї, а саме як: Договір купівлі-продажу прав вимоги від 26 червня 2013 року, укладений між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк», так і продаж 28.07.2020 року через систему електронних торгів «Прозоро.продажі» права вимоги за Кредитним договором № 49.27/13/06-Z від 19.10.2006 року та договором іпотеки, укладеним в його забезпечення. Протокол електронного аукціону №UA-EA-2020-07-06-000033-b від 28.07.2020 року (Переможець ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС»), та Договір № 2303/1 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., № 1609 від 02 вересня 2020 року, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».

У зв`язку з викладеним, діє принцип презумпції правомірності правочину, який відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України полягає у тому, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Щодо наданих позивачем до позовної заяви Додатків № 1 та № 2 до Договору про відступлення прав вимоги № 2303/1 від 02 вересня 2020 року, та посилань позивача на те, що вказані документи не підписані та не можуть підтверджувати відчуження прав вимоги за кредитним договором, то зазначив, що позивачем було придбано у ПАТ «Дельта Банк» кредитний портфель, за яким до позивача перейшли права вимоги і до інших позичальників.

З огляду на викладене, додатки до договору про відступлення прав вимоги № 2303/1 від 02 вересня 2020 року є доволі об`ємними та надання їх в суд не є доцільним. З огляду на викладене, позивачем було надано суду витяги з вказаних додатків. На вимогу суду позивачем може бути надано вказані додатки в судовому засіданні для огляду.

Щодо заяви Відповідача про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, передбаченого ст. 257 ЦК України, то у відзиві на позовну заяву Відповідач упускає досить важливу обставину, про яку вже зазначав Позивач в тексті позовної заяви. А саме:

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ від 30.03.2020 було доповнено Прикінцеві та Перехідні положення Цивільного кодексу України пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-І9), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.»

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом» з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року установлено на всій території України карантин. Дію карантину було неодноразово продовжено, та в останнє на сьогодні дію карантину продовжено до 30 червня 2023 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 р. № 383 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236.

Отже, з 11.03.2020 року строки позовної давності не застосовуються.

Щодо посилань відповідача на відсутність повноважень у представника позивача, то звернув увагу на те, що відповідно до п. 5 Рішення Ради адвокатів від 12 квітня 2019 року, на яке посилається відповідач Типова форма ордеру, виготовлена друкарським способом на замовлення ради адвокатів регіону відповідно до Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затверджене рішенням Ради адвокатів України № 36 від 17 грудня 2012 року, із змінами та доповненнями, діє після 01 січня 2022 року до закінчення повноважень адвоката у конкретній справі (провадженні).

Ордер виписано на представництво інтересів Клієнта - ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» ще 25 січня 2021 року, під час дії Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затверджене рішенням Ради адвокатів України № 36 від 17 грудня 2012 року, отже є дійсним та складеним у відповідності до вимог чинного законодавства.

На підставі викладеного просив позов задовольнити.

04.07.2023 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив в яких він зазначив, що право вимоги у позивача, якщо і з`явилося то не раніше ніж 02 вересня 2020 року, а саме після укладення договору про відступлення права вимоги, а тому вимоги про стягнення 3% річних з 12.03.2017 року є необґрунтованими.

ПАТ «Дельта банк» отримує право вимоги не в момент підписання цих договорів, а після підписання акту приймання передачі прав вимоги.Однак, жодних доказів підписання акту приймання передачі прав вимог не надано, тому відсутні підстави вважати що право вимоги за зазначеними договорами перейшло до ПАТ «Дельта банк».

У зв`язку з вищевикладеним, оскільки ПАТ «Дельта банк» не набув права вимог та і не міг передати їх ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».

14.07.2023 року від представника позивача надійшли пояснення в яких він зазначив, що подані заперечення майже повністю ідентичні поданому відзиву на позовну заяву.

Щодо тверджень відповідача, що строк нарахування 3% річних буде відраховуватися лише з 02.09.2020 року (з дати підписання Договору про відступлення права вимоги), зазначив наступне.

Частина 1 ст. 514 ЦК України передбачає до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п.п. 1 та 2 Договору № 2303/1 від 02 вересня 2020 року про відступлення прав вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. за № 1609, що укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», до нового Кредитора переходять всі права вимоги до Боржників, з урахуванням усіх змін та доповнень; усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання зобов`язань за Основними договорами, сплати грошових коштів, процентів, право вимагати сплати сум, передбачених ст. 625 ЦК України (індекс інфляції, 3 % річних).

Отже, новий кредитор отримує право вимоги по зобов`язанню і за минулий період (в обсязі, що існував до дати підписання Договору про відступлення права вимоги).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.10.2023 року у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів відмовлено.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались.

Судом встановлено, що 19 жовтня 2006 року між ВАТ «Кредитпромбанк» (первісний кредитор/Банк) та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №49.27/13/06-Z, відповідно до п.п. 1.1. якого Банк надає Позичальнику цільовий кредит на купівлю квартири площею 37,20 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1 в сумі 69000 (шістдесят дев`ять тисяч) доларів США 00 центів строком по 18 жовтня 2026 року.

У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26 березня 2012 року частково задоволено позовну заяву ПАТ «Кредитпромбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором №49.27/13/06-Z від 19.10.2006 року в розмірі 83894 доларів США 76 центів, з яких: сума заборгованості за кредитом - 61525 доларів США; сума заборгованості за процентами 15561,54 доларів США; сума пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів 4738,22 доларів США; сума штрафу за ненадання банку копії договору страхування у встановлені строки 2070 доларів США.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На виконання вказаного рішення Голосіївським районним судом м. Києва, що набрало законної сили, 24 жовтня 2012 року було видано виконавчий лист від 24 жовтня 2012 року.

18.09.2013 року головним державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Кузьменко Л.М. було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження № 39814067.

02.06.2014 року постановою начальника ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Білан С.В. зазначену вище постанову про відкриття виконавчого провадження № 39814067 було скасовано.

Того ж дня, головним державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Кузьменко Л.М. було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження №39814067 від 02.06.2014 року.

На даний час рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 березня 2012 року у справі №2-1300/12 не виконано, відповідачем жодної суми в рахунок погашення заборгованості по кредиту на користь позивача, так само як і на користь третіх осіб, не сплачено.

26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Шевченко Д.Г., № 1441, відповідно до п.п. 1.1 якого продавець цим погоджує продати (відступити) Права вимоги та передати їх купцю, а Покупець цим погоджується купити Права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну Купівельну ціну.

Підпунктом 2.3. Договору купівлі-продажу прав вимоги передбачено, що права вимоги переходять від Продавця до Покупця, та обов`язки Продавця передати Права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання Продавцем та покупцем Акта приймання-передачі Прав вимоги.

28.07.2020 року через систему електронних торгів Прозоро.продажі було відчужено кредитний портфель, до складу якого входили і права вимоги за Кредитним договором № 49.27/13/06-Z від 19.10.2006 року та договором іпотеки, укладеним в його забезпечення.

Переможцем аукціону було визначено ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» з ціною продажу лоту 36621 000,00 грн.

В підтвердження проведення розрахунків за придбаний лот надаємо Платіжне доручення № 126 від 20 серпня 2020 року про перерахування від ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на АТ «Дельта Банк» 36621000,00 грн. за придбання активу згідно протоколу №UA-EA-2020-07-06-000033- b від 28.07.2020 року.

02 вересня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено Договір № 2303/1 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., № 1609, відповідно до умов якого (п. 1 та п. 2 Договору) Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та/або заставодавців/іпотекодавців) та/або поручителів, зазначених у Додатку № 1 до Договору, включаючи права вимоги за кредитними договорами та/або договорами іпотеки, включаючи право вимагати сплати сум, передбачених статтею 625 ЦК України - 3% річних.

В підтвердження переходу прав вимоги від первісного кредитора новому кредитору надано суду Додаток № 1 до Договору № 2303/К/1 про відступлення прав вимоги від 02.09.2020 року, відповідно до якого ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було передано права вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором №49.27/13/06-Z від 19.10.2006 року та іпотечним договором № 49.12/11/І213/08 від 11.03.2008 року.

Крім того, додатком № 2 до Договору № 2303/К/1 по відступлення прав вимоги від 02.09.2020 року визначено суми заборгованості права вимоги щодо яких відступлені.

Відповідач заперечуючи проти вимог позивача посилався на недоведеність відступлення прав вимоги від ПАТ «Кредитпромбанк» (первісний кредитор) на користь ПАТ «Дельта Банк» (новий кредитор) за кредитними договорами та іпотечним договором, та висновків позивача щодо недійсності укладених в подальшому договорів відступлення прав вимоги до ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», та не набуття останнім прав вимоги до відповідачки, на що слід зазначити наступне.

Питання відступлення прав вимоги до ОСОБА_1 від ПАТ «Кредитпромбанк» (первісний кредитор) на користь ПАТ «Дельта Банк» (новий кредитор), а в подальшому на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (новий кредитор) за Кредитним договором № 49.27/13/06-Z від 19 жовтня 2006 року та Кредитним договором № 49.27/11/08-Z від 11 березня 2008 року та Іпотечним договором № 49.12/11/І213/08 від 11 березня 2008 року, вже було предметом розгляду Голосіївським районним судом м. Києва у справі № 752/20016/19. в якій приймали участь ті самі особи, що і в даній справі.

Так, в рішенні Голосіївського районного суду м. Києва у справі № 752/20016/19 від 17.11.2021 року зазначено: «Як встановлено судом, відповідно до Договору про відступлення прав вимоги №2303/К/1 від 02.09.2020 року, укладеного між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» і ПАТ «Дельта Банк» посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. 02.09.2020 року за реєстровим №1609, та додатків №1 і №2 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» одержало від ПАТ «Дельта Банк» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитними договорами №49.27/11/08- Z від 11.03.2008 і №49.27/13/06-1 від 19.10.2006 та іпотечним договором №49.12/11/І213/08 від 11.03.2008, який забезпечує виконання зобов`язань позичальника за обома вказаними кредитними договорами. У свій час ПАТ «Дельта Банк» придбав права вимоги за вказаними договорами у ПАТ «Кредитпромбанк» на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 26.06.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. за №1441. ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло усі права кредитора за кредитним договорами №49.27/11/08-2 від 11.03.2008 і №49.27/13/06-2 від 19.10.2006 та іпотечним договором №49.12/11Д213/08 від 11.03.2008, який забезпечує виконання зобов`язань позичальника за обома вказаними кредитними договорами.»

Керуючись ч. 4 ст. 82 ЦПК України «Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.»

У справі № 752/20016/19 Голосіївським районним судом м. Києва розглядалися позовні вимоги ОСОБА_1 до приватного нотаріуса КМНО Рогача В.В., третя особа ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» про оскарження дії приватного нотаріуса КМНО Рогача В.В. щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, та встановлено, що для звернення стягнення на предмет іпотеки АТ «Дельта Банк» помилково було надано Іпотечний договір № 49.8/13/1295/06 від 19 жовтня 2006 року, який припинив свою дію відповідно до п. 5.1. Іпотечного договору № 49.12/11/І213/08 від 11 березня 2008 року. За таких умов АТ «Дельта Банк» самостійно було подано приватному нотаріусу КМНО Рогач В.В Заяву від 27 грудня 2019 року, про скасування запису про іпотеку.

При цьому, відповідачем не оскаржуються договори про відступлення прав вимоги до неї, а саме як:

Договір купівлі-продажу прав вимоги від 26 червня 2013 року, укладений між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк», так і продаж 28.07.2020 року через систему електронних торгів «Прозоро.продажі» права вимоги за Кредитним договором № 49.27/13/06-Z від 19.10.2006 року та договором іпотеки, укладеним в його забезпечення. Протокол електронного аукціону №UA-EA-2020-07-06-000033-b від 28.07.2020 року (Переможець ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС»), та Договір № 2303/1 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., № 1609 від 02 вересня 2020 року, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».

У зв`язку з викладеним, діє принцип презумпції правомірності правочину, який відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України полягає у тому, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За таких умов, доводи відповідача щодо неправомірності всіх укладених договорів про відступлення прав вимоги до позивача є необґрунтованими.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги.

Частина 1 ст. 514 ЦК України передбачає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, на сьогоднішній день права вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором №49.27/13/06-Z від 19.10.2006 року в розмірі 83894 долари США 76 центів, перейшли до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», так само як і права вимоги за договорами, укладеними в забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором.

Щодо наданих позивачем до позовної заяви Додатків № 1 та № 2 до Договору про відступлення прав вимоги № 2303/1 від 02 вересня 2020 року, та посилань позивача на те, що вказані документи не підписані та не можуть підтверджувати відчуження прав вимоги за кредитним договором, то слід звернути увагу на те, що позивачем було придбано у ПАТ «Дельта Банк» кредитний портфель, за яким до позивача перейшли права вимоги і до інших позичальників. Тому, позивачем було надано саме ті документи, що стосується права вимоги до відповідача.

У зв`язку несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання за рішенням суду, позивач просив стягнути з відповідача 3% річних за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року в сумі 9280,02 доларів США.

Відповідач заперечуючи проти вимог позивача зазначив, що 15 лютого 2023 року ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва у справі №2-1300/12 про заміну сторони виконавчого проваджені за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором кредиту було відмовлено ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Підставою для відмови стало те, що було відсутнє виконавче провадження.

Отже, на думку відповідача, матеріали справи не містять, належних документів, що підтверджують перехід прав вимоги за кредитним договором.

Однак, суд не погоджується з даними твердженнями відповідача, з огляду на те, що відповідно до постанови Верховного суду від 18.09.2023 року №61-4511св23 закінчення виконавчого провадження, утому числі й у випадку фактичного виконання у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справа в межах судового провадження, тож немає наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва.

З урахуванням викладеного, суд не приймає до уваги доводи відповідача

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною другою ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06. 2019 року у справі № 916/190/18.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три відсотки річних від простроченої суми.

У постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15 про те, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 року у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18 сформульовано висновки про те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконувала своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідно до якого їй було надано кредит строком до 18.10.2026 року. У зв`язку із цим банк звернувся до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості за кредитом.

Таким чином, з ухваленням судом у 2012 році рішення про стягнення з ОСОБА_1 боргу за кредитним договором від 19.10.2006 р. зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та фактичного виконання ним грошового зобов`язання не відбулось. Відтак, кредитор має право на стягнення з відповідача сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення до 23.02.2022 року.

Разом з тим главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11.09.1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (п. 570 рішення від 20.09.2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22.10.1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до ст. 256 ЦК позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові - ч.4 ст.267 ЦК України.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки - ст.257 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки.

У відповідності до ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16-ц прийшла до висновку про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

У даній справі ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС пред`явило позов до суду 04.05.2023 року.

При цьому позивач звернувся за стягненням з ОСОБА_1 3 % річних за час прострочення, який, як він вважає, тривав з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року виходячи із простроченої суми заборгованості

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що розмір нарахованих банком 3% складає 9280,02 доларів США.

Суд погоджується із наданим позивачем розрахунком 3 % річних та вважає, що дана сума підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

З урахуванням викладеного позов підлягає задоволенню.

Щодо посилань відповідача на відсутність повноважень у представника позивача, то слід звернути увагу на те, що відповідно до п. 5 Рішення Ради адвокатів від 12 квітня 2019 року, на яке посилається відповідач, «Типова форма ордеру, виготовлена друкарським способом на замовлення ради адвокатів регіону відповідно до Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затверджене рішенням Ради адвокатів України № 36 від 17 грудня 2012 року, із змінами та доповненнями, діє після 01 січня 2022 року до закінчення повноважень адвоката у конкретній справі (провадженні).»

Ордер виписано на представництво інтересів клієнта - ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» ще 25 січня 2021 року, під час дії Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затверджене рішенням Ради адвокатів України № 36 від 17 грудня 2012 року, отже є дійсним та складеним у відповідності до вимог чинного законодавства.

Крім того, на підтвердження повноважень представника позивача на час подання позовної заяви у даній справі, надано суду оригінал довіреності від 23 травня 2023 року, виданої ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на ім`я ОСОБА_2 з повноваженнями представляти інтереси Товариства в суді та підписувати позовні заяви.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 5089,20 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 509, 1046, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 133, 141, 209-211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 274, 275, 278, 279, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 приватний будинок на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», , місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8 3% річних в сумі 9280,02 доларів США та судовий збір в сумі 5089,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя