Справа № 214/158/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 жовтня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Ковтун Н.Г.

за участі секретаря судового засідання: Фартушної Є.К.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи з боку позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку набувальної давності, -

В С Т А Н О В И В:

11 січня 2023 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку набувальної давності, яка 09 лютого 2023 року була уточнена та відповідно до якої ОСОБА_1 просить суд визнати за останньою право власності на 1/7 частини квартири АДРЕСА_1 , що розташована на 6 поверсі 9 поверхового будинку житловою площею 39.2 кв.м. загальною площею 66.3 кв.м., що належала ОСОБА_2 в порядку набувальної давності.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що ОСОБА_1 постійно зареєстрована та мешкає за адресою АДРЕСА_1 разом з членами її родини з 1995 року. Квартира належить на праві власності на підставі свідоцтва № С1286 про право власності на житло від 12.12.2008 року на підставі ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» та розпорядження № С1263 від 01.12.2008 року. Свідоцтво про право власності на житло містить інформацію про всіх власників - уповноважений власник ОСОБА_3 та члени його сім`ї : ОСОБА_7 (покійна), ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 . Свідоцтво про право власності на житло видавалося із зазначенням частки кожного співвласника по 1/7. Жодний із співвласників з 2008 року з часу отримання свідоцтва про право власності на житло не оспорював часток у спільній власності. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла. ОСОБА_2 брат позивача ОСОБА_1 , був зареєстрований у квартирі в 2006 році з моменту отримання паспорту. Останній виїхав з квартири у січні 2007 року, місце знаходження його невідоме. Із січня 2007 року він не цікавиться квартирою, не приймає участі в її утриманні. ОСОБА_1 зазначає, що у спірній квартирі мешкає із народження, відноситься до неї як до своєї власності, постійно несе витрати на її збереження, оплачує ремонти. Відсутність права власності на частку нерухомого майна унеможливлює повноцінно користуватися майном, у зв`язку з чим, звернулась до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 лютого 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання (а.с.106).

Ухвалою суду від 22 червня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено вказану справу до судового розгляду. (а.с. 131)

Позивача ОСОБА_1 будучи 20.07.2023 року у судовому засіданні пояснила суду, що квартира за адресою АДРЕСА_1 була приватизовано її родиною: батьками, нею, та братами. Кожному належить по 1/ 7частині квартири. Відповідач ОСОБА_2 її брат, який на протязі 20 років не мешкає у вищевказаній квартирі та з нею не спілкується, знаходиться у іншій країні. Її батьки померли, вона проживала з ними, вільно користувалась частиною відповідача з асу його від`їзду, ніяких перешкод йому не чинила. Він взагалі не приїздив, не цікавився цим помешканням. Ніхто з іншиз власників квартири не заперечує проти позову. Просить похзов задовольнити.

В подальшому до судового засідання не з`явилася, надала суду заяву відповідно до якої заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та посилаючись на обґрунтування зазначені в позовній заяві, просили суд позов задовольнити.

Треті особи, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , правом присутності у судовому засіданні не скористалися, однак в свою чергу надали заяву відповідно до якої не заперечують проти задоволення позовних вимог. (а.с. 108)

Відповідач ОСОБА_2 до судових засідань не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження від 28.02.2023 року та судових повісток про виклик до суду. Ухвала та судові повістки не отримана відповідачем, що підтверджується поштовими направленнями, які повернулись на адресу суду з поштового відділення з відміткою «За закінченням строку зберігання», відзиву на позовну заяву від ОСОБА_2 до суду не надійшло. Відповідач вважаються належним чином повідомлений про розгляд справи відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні матеріали справи, допитавши свідків, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Згідно вимог ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідачі були належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися в судове засідання, не повідомили причини неявки, не подали відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до Свідоцтва № С1286 про право власності на житло від 12.12.2008 року містить інформацію про всіх власників - уповноважений власник ОСОБА_3 та члени його сім`ї : ОСОБА_7 (покійна), ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 . Свідоцтво про право власності на житло видавалося із зазначенням частки кожного співвласника по 1/7. (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7 , про що Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), складено відповідний актовий запис №619, , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 21.04.2022 року. (а.с. 19)

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, реєстраційний номер майна 26034122, квартира за адресою АДРЕСА_1 знаходиться у приватній спільній частковій власності у ОСОБА_3 ,. ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 по 1/7 частині на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 від 12.12.2008 року, УЖКГ виконкому Криворізької міської Ради, згідно з розпорядженням за № С 1263 від 01.12.2008 року. (а.с.102-104).

Позивач регулярно сплачує житлово-комунальні послуги, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями квитанцій. (а.с. 25-75).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що вона є сусідкою позивача ОСОБА_1 та старшою по будинку, з позивачкою вони проживають в одному під`їзді, боргів зі сплати комунальних послуг та облаштування будинку остання не має. Відповідача ОСОБА_2 не бачила з 2000 року. Він ніколи не говорив, що його не пускають до помешкання, грошей на утримання будинку не надавав.

Допитана у судому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила суду , що з мешкають з ОСОБА_1 в одному під`їзді з часу заселення будинку. Відповідач ОСОБА_10 не проживає в квартирі протягом 20 років. Ніяких скандалив у сусідів вона не чула, ОСОБА_10 взагалі не з`являвся.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що проживають з позивачкою у сусідніх будинках, вони товаришують, ніяких заперечень проживання відповідача не було. останній не проживає 18-20 років, речей відповідача в спірній квартирі немає.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до норм ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і, продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно з Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" №5 від 07.02.2014, відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності(п.9); враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ (п. 11); враховуючи положення статей 16, 344, 396 ЦК, до набуття права власності на майно за набувальною давністю особа, яка володіє майном, має право на захист свого володіння від третіх осіб, які не є власниками майна і не мають прав на володіння цим майном в силу іншої передбаченої законом чи договором підстави. Таким чином, давнісний володілець має право на захист свого володіння відповідно до вимог статей 387, 391 ЦК. Під час розгляду позову про витребування майна із чужого незаконного володіння, пред`явленого давнісним володільцем, застосуванню підлягають також положення статті 388 ЦК за наявності відповідних заперечень з боку відповідача (п. 12); можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади (п.13). Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень")(п. 14).

Верховний Суд у своїй постанові від 24.01.2019 року у справі № 755/16913/16-ц зазначив, що за аналізом частини першої статті 344 ЦК України за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно.

Аналогічний висновок міститься і у рішенні Верховного Суду від 28.03.2019 по справі №215/5451/16-ц, у якому зазначено, що за набувальною давністю може набуватися право власності на нерухоме майно в тому числі, якщо власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження №12-291гс18) зроблено висновок, що умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі статті 344 ЦК України є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.

У ЦК України набувальна давність розглядається як спосіб набуття права власності. Набувальна давність поширюється на випадки фактичного безпідставного володіння чужим майном за певних умов.

Для набуття права власності на майно за набувальною давністю згідно з правилами ст. 344 ЦК, по-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Разом з тим факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викрадення, шахрайство).

По-друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна як до власного (експлуатувати, вживати необхідні заходи для утримання майна в належному стані тощо). Приховування володільцем свого володіння майном є порушенням цієї вимоги.

По-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків (відповідно до ч. 2 ст. 344 ЦК особа, яка володіє майном, до часу свого фактичного володіння може приєднати час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є).

Цей строк відповідно до ст. 344 ЦК для нерухомого майна встановлений тривалістю десять років, для рухомого майна - п`ять років.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 344 ЦК, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: майно може бути об`єктом набувальної давності; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.

Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України Правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до Ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 лютого 2008 року відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на дане майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Таким чином, оскільки позивач з 2008 року добросовісно заволоділа частиною квартири та відкрито і безперервно володіє і користуються зазначеним майном значно більше десяти років, суд вважає, що остання набула права власності на нього за набувальною давністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 344 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 76-81, 206, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи з боку позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку набувальної давності- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності за набувальною давністю на 1/7 частки квартири АДРЕСА_1 , що розташована на 6 поверсі 9 поверхового будинку житловою площею 39,2 кв.м. загальною площею 66,3 кв.м., що належала ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення через Саксаганський суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Третя особа з боку позивача: ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Третя особа з боку позивача: ОСОБА_4 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий.

Третя особа з боку позивача: ОСОБА_5 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Третя особа з боку позивача: ОСОБА_6 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Повний текст рішення складено 03 жовтня 2023 року.

Суддя Н.Г.Ковтун