Справа № 296/4134/21
Р І Ш Е Н Н Я (З А О Ч Н Е)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" жовтня 2023 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м.Житомира Шкиря В.М., за участі секретаря судового засідання Бабич А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін, цивільну справу за позовом за позовом представника позивача, що діє в інтересах Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради Снісар Богдана Юрійовича до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення,-

В С Т А Н О В И В :

29.04.2021 року до Корольовського районного суду м. Житомира надійшли матеріали вказаного позову, який ухвалою судді Сингаївського О.П. від 11.05.2021 року було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Відповідно до розпорядження керівника апарату № 291 від 02.12.2022 суддя Корольовського районного суду Сингаївський О.П. увільнений від роботи з 25.02.2022, в зв`язку з призивом на військову службу під час мобілізації відповідно до наказу голови суду №9/К від 25.02.2022.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 02.12.2022, який було здійснено на підставі заяви представника позивача ОСОБА_3 , визначено головуючого суддю Шкирю В.М.

В обґрунтування вимог представник позивача зазначив, що квартира АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 та забезпечується послугами централізованого опалення, які надає КП «Житомиртеплокомуенерго» Житомирської міської ради. Вказану квартиру ОСОБА_1 успадкував після смерті матері ОСОБА_4 . Заборгованність спадкодавця складала 20730,03 грн, а тому він повиненн її сплатити.

З 28.02.2019 по 01.04.2023 відповідач ОСОБА_1 сам ухилявся від сплати платежів та наніс збитки в сумі 23246,56 грн, а тому стягненню з нього підлягає 43976,59 грн. , згідн розрахунку заборгованності

Позивач вказує, що підприємство неодноразово нагадувало відповідачу про необхідність оплати заборгованості за надані послуги централізованого опалення та необхідність їх погашення шляхом розміщення даної інформації у квитанціях на оплату, проте, відповідач борг не сплачує.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 05.12.2022 року справу прийнято до провадженя суддую Шкирею В.М. та постановлено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Витребувано у приватного нотаріуса Прими Н.В. інформацію про наявність спадкової справи після смерті ОСОБА_5

21.04.2023 на адресу суду надійшла спадкова справа після смерті ОСОБА_5 та інформація, що після смерті ОСОБА_5 її спадкоємцями є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

15.06.2023 за клопотанням представника позивача від 06.06.2023 до участі у справі залучено ОСОБА_2 та представником позивача уточнено позовні вимог:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради заборгованність за послуги із централізованого опалення , постачання теплової енергії у розмірі 34101,64 грн та судовий збір в сумі 1135 грн

- стягнути з ОСОБА_2 Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської радизаборгованність за послуги із централізованого опалення , постачання теплової енергії у розмірі 34101,64 грн та судовий збір в сумі 1135 грн

Відзиву на позовну заяву не надходило.

Представник позивача надав до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі на позовних вимогах наполягає та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачі, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, протедо суду не з`явилися, причина неявки суду не повідомлена. Клопотань будь-якого змісту не надавалося.

Згідно ч. 5 ст. 259 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено обставини справи та відповідно них визначено правовідносини між сторонами.

Квартира АДРЕСА_1 , фактично забезпечується послугами з централізованого опалення, що надаються Комунальним підприємством "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради за тарифами, що вказані в довідці (а.с. 7) проте, письмовий договір на надання послуг з теплопостачання між сторонами не надано.

Станом на 25.03.2021 власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №392 від 28.02.2019 (а.с.9)

Станом на 27.04.2021 заборгованність ОСОБА_5 за опалення за адресою: . АДРЕСА_2 складає 20730,03 грн (а.с.5)

Відповідно до довідки про склад сім`ї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги (особовий рахунок НОМЕР_1 ) від 27.04.2021, у квартирі АДРЕСА_1 , проживають: уповноважений власник/наймач- ОСОБА_5 , та: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (сини).

Згідно розрахунку заборгованності зазначено, що з 28.02.2019 року по 01.04.2021 року відповідач не сплачував за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить - 43976,59 грн.(а.с.7-8)

Зі спадкової справи встановлено, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та 13 вересня було зведено спадкову справу нотаріусом з номером у спадковому реєстрі 46/2018 (а.с.86) .

На день смерті ОСОБА_5 разом з нею в квартирі АДРЕСА_1 , зареєстовані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про що свідчить довідка №221 від 27.02.2019 (а.с.82 зворотній бік, 99 зворотій бік)

13.09.2018 до натаріуса з заявою звернувся ОСОБА_1 , який вказав, що приймає спадщину після смерті матері (а.с.83)

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом №6-1479 від 12.10.2004 року ОСОБА_5 успадкувала квартиру АДРЕСА_1 , після смерті чоловіка - ОСОБА_6 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.89) аналогічні відомості наявні в державному реєстрі станом на 28.02.2019 року. (а.с.94-95)

28.02.2019 нотаріус видав свідоцтво про право на спадщину за законом №392 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 1/2 квартири АДРЕСА_1 (а.с.96)

Станом на 28.02.2023 іформація про ОСОБА_1 , як власника 1/2 квартири АДРЕСА_1 містилася в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.98)

Згідно розрахунку заборгованості станом на 01.09.2018 заборгованність за послуги опаленя квартири АДРЕСА_1 становила - 9735,03 грн, а станом на травень 2023 - становить 68203,28 грн.

Таким чином між сторонами існує спір з приводу оплати за послуги з централізованого опалення.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.

Згідно ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини першої статті 1297, статті 1299 ЦК України отримання свідоцтва про право на спадщину та проведення його державної реєстрації спадкоємцем, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, є обов`язком спадкоємця. Право власності у спадкоємця на успадковане нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації майна.

Згідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4 відповідач ОСОБА_1 прийняв спадщину і набув право власності на 1/2 квартири АДРЕСА_1 у зв`язку з чим успадкував права і обов`язки спадкодавця.

Інший відповідач ОСОБА_2 також фактично прийняв спадщину, оскільки на день смерті матері - ОСОБА_5 був зареєстрований з нею за однією адресою про що свідчать довідки долучені до справи (а.с.82 зворотній бік, 99 зворотій бік) проте до нотаріуса він не звертався про видачу свідоцтва про спадщину.

Спадкоємецць, який прийняв спадщину, є власником їз часу її відкриття, а документом підтвердження права власності є на спадкове майно є свідоцтво про право на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Проте, відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном (постанова Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 463/6829/21-ц)

Статтею 1281 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

За матеріалами справи, позивач дізнався, що власником 1/2 частини спірної квартири є ОСОБА_1 - 25.03.2021 та вже 29.04.2023 пред`явив позов.

Про те, що спадщину після смерті матері прийняв і ОСОБА_2 представник відповідача дізнався лише 30.05.2023 після того, як суд витребував спадкову справу у натаріуса, та вже 06.06.2023 уточнив позовні вимоги.

Таким чином суд важає, що представник позивача дотримався вимог ст.1281 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 66, 67 ЖК України плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири. Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

У частині першій статті 19 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Наведеними положеннями законів передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , забезпечується послугами централізованого опалення на площу 59,5 кв.м, які надає КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради, та на вказану адресу відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1

Згідно розрахунку заборгованості станом на 01.09.2018 ( ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ) заборгованність за послуги опаленя квартири АДРЕСА_1 становила - 9735,03 грн, а станом на травень 2023 - становить 68203,28 грн., яка відповідачами не спростована.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно із ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

П. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначає, що індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до п. 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п.18 Правил).

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Разом з цим матеріали цивільної справи не містять договору укладеного між сторонами.

З цього приводу суд вважає необхідним зазначити, що відсутність між сторонами письмового договору щодо послуг з теплопостачання не впливає на правильність вирішення спору, оскільки положеннями статей 7, 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Обов`язок власника (наймача) квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572.

Отже, суд дійшов висновку про те, що відповідачі ОСОБА_7 , прийнявши спадщину, набули право на квартиру, успадкувавши також права та обов`язки спадкодавця. Тому незалежно від того, чи отримав відповідач свідоцтво про право на спадщину, чи здійснив реєстрацію права власника на успадковане нерухоме майно, він має належним чином утримувати майно, що належить йому. Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі №401/710/15-ц (провадження N 6-3193св18).

Крім того власник квартири зобов`язаний нести витрати з її утримання, у тому числі оплачувати комунальні послуги, незалежно від того, проживає він у належній йому квартирі чи ні, якщо він в установленому порядку не відмовився від надання таких послуг (Постанова КЦС ВС від 02 квітня 2020 року у справі №757/29813/17-ц).

Таким чином, обов`язок утримання житлових приміщень, в тому числі оплату послуг з централізованого опалення покладається на власників майна незалежно від місця проживання власника.

Разом з цим, відповідно до положень ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності та залежно від положень закону або домовленості між співвласниками може належати їм на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ч. 4 ст. 355 цього Кодексу).

Відповідно до положень ст. 319 ЦК України, кожен із співвласників має нести відповідальність відповідно до своєї частки у спільному майні, оскільки іншої домовленості між співвласниками щодо утримання квартири не встановлено, доказів визначення уповноваженого власника квартири не надано.

Тягар утримання майна лежить на співвласниках квартири (стаття 322 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У разі належності квартири декільком особам на праві спільної сумісної або спільної часткової власності, позовні вимоги мають бути пред`явлені до кожного з них про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірах, що відповідають їх часткам у праві спільної сумісної/часткової власності на квартиру, крім тих випадків, коли між співвласниками досягнуто домовленості щодо утримання квартири і визначено уповноваженого власника квартири (постанови Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі №522/7683/13-ц, від 01 вересня 2020 року в справі №352/2163/13-ц).

Власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №392 від 28.02.2019 (а.с.9)

Власником іншої 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 , який не оформив право власності, як того вимагає законодавство, протеяк вже вкувалося судом , відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном (постанова Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 463/6829/21-ц)

Позивачем доведено наявність заборгованості за надання послуг із централізованого опалення, постачання теплової енергії станом на 01.05.2023 року в сумі 68203,28 отже, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та можливість їх задоволення шляхом стягнення з відповідачів заборгованості на користь позивача по 34101,64 грн з кожного, що відповідає їх часткам у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 ,

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів і понесені позивачем витрати по оплаті судового збору в сумі 2481,00 грн, а саме по 1135,00 грн. з кожного

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 18, 263, 265, 273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов представника позивача, що діє в інтересах Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради Олени Дубравської до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради (місцезнаходження за адресою: 10014, м.Житомир, вул. Київська,48, ) заборгованість за послуги із централізованого опалення, постачання теплової енергії станом на 01.05.2023 року в сумі 34101 (тридцять чотири тисячі сто одну ) гривню 64 копійки та 1135 (одну тисячу сто тридцять п`ять) гривень 00 копійок витрат по сплаті судового збору.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП: невідоме, місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради (місцезнаходження за адресою: 10014, м.Житомир, вул. Київська,48, ) заборгованість за послуги із централізованого опалення, постачання теплової енергії станом на 01.05.2023 року в сумі 34101 (тридцять чотири тисячі сто одну ) гривню 64 копійки та 1135 (одну тисячу сто тридцять п`ять) гривень 00 копійок витрат по сплаті судового збору.

Заочне рішення може бути оскаржено відповідачем шляхом подання до Корольовського районного суду м.Житомира заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 13.10.2023

Cуддя В. М. Шкиря