06.10.2023 227/2697/23
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
06 жовтня 2023 року м. Добропілля
Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Корнєєва В.В., отримавши позовну заяву ОСОБА_1 , подану в його інтересах представником позивача ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське», про стягнення компенсації втрати частини заробітку, -
До Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана в його інтересах представником позивача ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське», про стягнення заборгованості по заробітній платі, яка подана через «Електронний суд».
Розглянувши подану позовну заяву, суд вважає, що вона не може бути прийнята до провадження, так як не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України.
1. Згідно ч. 1-5 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Всупереч зазначеним вимогам, представник позивача до позову додає документи, які належним чином не засвідчені.
2. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, представником позивача заявлено клопотання про витребування відомостей щодо розміру щомісячної заборгованості по заробітній платі, але в матеріалах справи відсутня інформація про отримання представником відповідача ТОВ «Краснолиманське» адвокатського запиту щодо надання відомостей про розмір щомісячної заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 .
Таким чином, представнику позивача необхідно надати до суду довідку про розмір щомісячної заборгованості по заробітній платі позивача.
3. Позовні вимоги виникають з трудових правовідносин і стосуються виплати сум, що належать працівникові при звільненні. У таких справах встановлено строк звернення до суду з позовом, який позивачем пропущено без зазначення причин такого пропуску.
Статтею 233 КЗпП України встановлено строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів. Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.
Позивачу було виплачено заборгованість по заробітній платі 19.01.2023 року, а з позовом до суду позивач звернувся 02.10.2023 року, тобто після закінчення тримісячного строку звернення до суду.
Стаття 234 КЗпП передбачає, що у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 КЗпП, суд може поновити ці строки.Таким чином, позивачу необхідно надати до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин пропуску такого строку.
4. Щодо звільнення позивача від сплати судового збору, суддя зазначає наступне:
Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Як вбачається з позовної заяви, позивачем заявлено позовні вимоги майнового характеру про стягнення компенсації втрати частини заробітку.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
Суддя зазначає, що на спірні правовідносини не розповсюджується вказана пільга.
Статтями 1, 2 Закону України "Про оплату праці" визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.
Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.
Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.
Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" відповідно його преамбули визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.
Згідно зі ст.ст. 1,2 цього Закону індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Вказані правові норми свідчать про те, що індексація не є оплатою праці, тобто не є складовою заробітної плати.
З огляду на зазначене, позивач не звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Таким чином, за позовними вимогами про стягнення компенсації втрати частини заробітку позивач від сплати судового збору не звільнений та повинен сплачувати судовий збір на загальних підставах, оскільки позивачем заявлені вимоги про стягнення компенсації втрати частини заробітку, а не про стягнення заробітної плати.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Станом на1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2684,00 грн.
Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Отже, за позовними вимогами майнового характеру про стягнення компенсації втрати частини заробітку позивач має сплатити судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову за цими позовними вимогами.
Відповідно до ч.1 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 185, 258-261 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -
Позовну заяву ОСОБА_1 , подану в його інтересах представником позивача ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське», про стягнення компенсації втрати частини заробітку - залишити без руху, надавши представнику позивача строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, попередивши, що в разі невиконання вимог суду позовна заява буде вважатися неподаною і повернута представнику позивача.
Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 261 ЦПК України.

Суддя В.В. Корнєєва