ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 646/3304/14-ц Номер провадження 22-з/814/262/23 Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
05 жовтня 2023 року м. Полтава
Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Пікуля В.П.,
суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,
за участю секретаря Філоненко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Колеснікова Анатолія Геннадійовича про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_2 , Основ`янсько-Слобідський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,
Короткий зміст заяви
У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
29 грудня 2007 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 , яка є майновим поручителем за виконання ОСОБА_3 зобов`язань за кредитним договором № 2008/1207/55-013 від 29 грудня 2007 року, укладено Іпотечний договір № 2008/1207/55-013-Z-1 (під заставу житлової нерухомості), посвідчений 29 грудня 2007 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Носовою О.В. та зареєстрований у реєстрі за № 618, згідно пункту 1 якого цим договором забезпечується належне виконання ОСОБА_3 вимог іпотекодержателя, що випливають (та/або випливатимуть) з кредитного договору № 2008/1207/55-013 від 29 грудня 2007 року, укладеного між позичальником та іпотекодержателем.
На забезпечення виконання основного зобов`язання іпотекодавець передала в іпотеку іпотекодержателю належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , що належить іпотекодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 12 квітня 2006 року Червонозаводською районною радою м. Харкова на підставі рішення виконавчого комітету Червонозаводської районної ради м. Харкова від 23 березня 2006 року за номером 183. Право власності зареєстроване у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 19 квітня 2006 року, реєстраційний номер: 14537560, про що видано Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10447481.
Також у якості забезпечення ОСОБА_3 належного виконання умов кредитного договору між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_1 укладений договір поруки № 2008/1207/55-013-Р-1 від 29 грудня 2007 року, відповідно до якого ОСОБА_1 зобов`язалась відповідати перед банком за належне виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору та нести солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання позичальником умов основного зобов`язання усім належним йому майном та грошовими коштами.
25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Сведбанк» відступило, а ПАТ «Дельта Банк» прийняло на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором, а також іпотечним договором.
19 жовтня 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» (продавець) та ОСОБА_4 (покупець) укладено договір № 919/К купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якого продавець передав у власність покупця, а покупець прийняла майнові права, у тому числі, права вимоги за кредитним договором № 2008/1207/55-013 від 29 грудня 2007 року.
19 жовтня 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» (первісний іпотекодержатель) та ОСОБА_4 укладено договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. та зареєстрований у реєстрі за № 1083, відступлення права вимоги за іпотечним договором № 2008/1207/55-013-Z-1 посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Носовою О.В. за реєстровим № 618, 29 грудня 2007 року, відповідно до якого первісний іпотекодержатель передав (відступив) новому іпотекодержателеві право вимоги за іпотечним договором.
05 грудня 2018 року між ОСОБА_4 (продавець) та фізичною особою ОСОБА_2 (покупець) укладено договір купівлі-продажу майнових прав вимоги, відповідно до якого продавець передала у власність покупця, а покупець прийняв майнові права, у тому числі, права вимоги за кредитним договором № 2008/1207/55-013 від 29 грудня 2007 року.
05 грудня 2018 року між ОСОБА_4 (первісний іпотекодержатель) та фізичною особою ОСОБА_2 (новий іпотекодержатель) укладено договір, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємцем І.О. та зареєстрований у реєстрі за № 7094, відступлення права вимоги за іпотечним договором № 2008/1207/55-013-Z-1, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Носовою О.В. за реєстровим № 618 29 грудня 2007 року, відповідно до якого первісний іпотекодержатель передав (відступив) новому іпотекодержателеві право вимоги за іпотечним договором.
Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 травня 2014 року у справі № 646/3304/14-ц задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2008/1207/55-013 від 29 грудня 2007 року: стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 649131,85 грн та по 1827,00 грн витрат по сплаті судового збору з кожного. Рішення набрало законної сили 23 червня 2014 року. Стягнення заборгованості з ОСОБА_1 суд обґрунтовував відповідальністю останньої як поручителя за кредитним договором на підставі договору поруки.

Червонозаводський районний суд м. Харкова 13 листопада 2014 року видав виконавчий лист № 646/3304/14-ц, який звернутий стягувачем ПАТ «Дельта Банк» до виконання. Головним державним виконавцем Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Звездіним В.В. 25 листопада 2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1, за яким боржником є ОСОБА_1 .

У даному випадку позивач ПАТ «Дельта Банк», як кредитор (правонаступником якого є ОСОБА_2 ) за кредитним договором, відповідно до вимог статей 6, 627 ЦК України та реалізуючи право на звернення до суду і принцип диспозитивності щодо можливості самостійно визначити позовні вимоги та спосіб захисту порушеного права, у 2014 році звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, визначивши заборгованість у валюті гривні України, вказавши, що заборгованість за кредитним договором, забезпечена іпотекою та порукою, на 13 березня 2014 року становила: заборгованість за кредитом - 629075,86 грн, заборгованість за відсотками - 20055,99 грн, всього - 649131,85 грн, - та є повним розміром заборгованості.

25 січня 2019 року в рахунок погашення заборгованості за вказаним вище кредитним договором відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» ОСОБА_2 задовольнив забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 146,1 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 11, на підставі рішення державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткіна С.В. про державну реєстрацію права власності, що підтверджується інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 297101222 від 31 січня 2022 року.

Таким чином, ОСОБА_2 25 січня 2019 року задовольнив свої вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки згідно статті 37 Закону України «Про іпотеку», внаслідок чого відбулося виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання. Розмір основного зобов`язання, забезпеченого іпотекою, визначений рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 травня 2014 року у справі № 646/3304/14-ц в сумі 649131,85 грн. На момент звернення стягнення станом на 25 січня 2019 року ринкова вартість предмета іпотеки - трикімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , складає 5261200,00 грн без урахуванням ПДВ.

Отже, забезпечене іпотекою зобов`язання припинено шляхом виконання.

У зв`язку із вказаним, заявник просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист у справі № 646/3304/14-ц, виданий 13 листопада 2014 року Червонозаводським районним судом м. Харкова про стягнення у якості боржника з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 649131,85 грн; до розгляду цієї заяви зупинити виконання за виконавчим листом у справі № 646/3304/14-ц, виданим 13 листопада 2014 року Червонозаводським районним судом м. Харкова про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 649131,85 грн.

Короткий зміст ухвал суду першої інстанції

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 20 березня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_2 , Основ`янсько-Слобідський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 4000,00 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 21 березня 2023 року виправлено описку в ухвалі Ленінського районного суду м. Полтави від 20 березня 2023 року, а саме другий абзац резолютивної частини викладено в наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в сумі 4000,00 грн».

Короткий зміст постанови Полтавського апеляційного суду

Постановою Полтавського апеляційного суду від 03 серпня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Колесніков А.Г. - задоволено, а саме ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 20 березня 2023 року скасовано та визнано виконавчий лист №646/3304/14-ц, виданий 13 листопада 2014 року Червонозаводським районним судом м. Харкова про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник у виконавчому провадженні - ОСОБА_2 ) заборгованості за кредитним договором в сумі 649131,85 грн,- таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 536,80 грн.

Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення

До Полтавського апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява від представника ОСОБА_1 - адвоката Колеснікова А.Г. про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник прохав: 1) судові витрати, понесені ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом справи у Ленінському районному суді м. Полтави у розмірі 12000,00 грн витрат на оплату правової допомоги стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ; 2) судові витрати, понесені ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом справи у Полтавському апеляційному суді у розмірі 10000,00 грн витрат на оплату правової допомоги стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Представник заявника зазначає, що між ОСОБА_1 та адвокатом Колесніковим А.Г. укладено договір про надання правової допомоги, яким, зокрема, узгоджено фіксований розмір вартості наданих послуг: представництво інтересів клієнта у суді першої інстанції - 12000,00 грн, а в суді апеляційної інстанції - 10000,00 грн.

На виконання вимог частини восьмої статті 141 ЦПК України, зокрема, у тексті апеляційної скарги, а також у судовому засіданні до закінчення судових дебатів адвокатом Колесніковим А.Г. було заявлено, що докази на підтвердження надання останнім правничої допомоги ОСОБА_1 будуть надано додатково.

Щодо клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги

Представник ОСОБА_2 - адвокат Темнюкова М.І. подала до суду апеляційної інстанції клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому прохала суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу заявлену ОСОБА_5 у зв`язку із захистом її інтересів в апеляційному провадженні у справі №646/3304/14-ц.

Вищевказане клопотання мотивовано тим, що заявник не подавав до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що в свою чергу позбавило можливості іншу сторону належним чином підготуватися до спростування таких витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити їх неспівмірність.

Зазначення представником ОСОБА_1 як окремо наданої адвокатської послуги «консультування клієнта стосовно визначення юридичної можливості, вивчення документів з метою визначення таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа у справі №646/3304/14-ц - 1,5 год.» не відповідає критерію співмірності витрат, зважаючи на сукупно витрачений адвокатом час на підготовку апеляційної скарги.

Також вказано, що витрати на професійну правничу допомогу, які вказані заявником, є неспівмірними із фактично наданим обсягом юридичної допомоги, крім того, наголошено й про відсутність окремого зазначення вартості кожної наданої послуги.

У зв`язку з тим, що заяву про відшкодування витрат на правову допомогу, а також документи, які підтверджують понесені витрати, заявник до суду першої інстанції не подавав, то, відповідно, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для їх розподілу.

Щодо явки та позиції учасників справи в апеляційному суді

Учасники справи, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення судового засідання, на розгляд справи до суду апеляційної інстанції не з`явилися.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції

У заяві про ухвалення додаткового рішення представник заявника прохав, у тому числі, стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом справи у Ленінському районному суді м. Полтави у розмірі 12000,00 грн.

Особа має подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, до суду тієї інстанції, в якій такі витрати були понесені (постанова Верховного Суду від 14 лютого 2019 року у справі № 916/24/18).

Так, з аналізу матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та її представник - адвокат Колесніков А.Г. не подавали до місцевого суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вони очікували понести при розгляді справи судом першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Передбачена процесуальними нормами можливість подати до суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом доведення факту понесених витрат, як умову для їх розподілу.

З вищевказаного вбачається, що законодавець чітко встановив часові межі за для подання заяви про розподіл судових витрат - до закінчення судових дебатів, у випадку недотримання яких вказана заява не підлягає розгляду по суті.

Заяву про відшкодування витрат на правову допомогу, а також документи, які підтверджують понесені витрати, ОСОБА_1 не подавала до місцевого суду, а в прохальній частині поданій нею апеляційній скарзі прохала суд, зокрема, судові витрати, що понесені або мають бути понесені нею у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції стягнути зі ОСОБА_2 .

Враховуючи порушення, встановленого цивільним процесуальним законодавством, механізму доведення факту понесених витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, оскільки останньою про такі витрати було заявлено та надано докази саме до суду апеляційної інстанції після задоволення її апеляційної скарги, то колегія суддів не вбачає підстав для їх розподілу.

Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19).

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 734/2313/17 (провадження № 61-7550св19) Верховний Суд наголосив, що «гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року по справі № 922/1964/21 вказано, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Статтею 126 ГПК України також не передбачено, що відповідна сторона зобов`язана доводити неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката одразу за всіма пунктами з переліку, визначеного частиною четвертою вказаної статті.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Разом з тим, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи».

Підсумовуючи, для відшкодування понесених судових витрат учасник справи повинен подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс чи яких очікує зазнати у зв`язку з розглядом справи, до суду тієї інстанції, в якій такі витрати були чи будуть понесені, а також заявити клопотання про компенсацію судових витрат до закінчення судових дебатів та надати докази щодо розміру понесених витрат у цій справі у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у прохальній частині поданої нею апеляційної скарги прохала суд, зокрема, судові витрати, що понесені або мають бути понесені нею у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції стягнути зі ОСОБА_2 .

Також під час судових дебатів у судовому засіданні, що відбулося 03 серпня 2023 року, адвокат Колесніков А.Г. заявив: «Судові витрати, пов`язані з розглядом цієї апеляційної скарги, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 . Докази понесених витрат будуть подані до суду відповідно до вимог процесуального законодавства».

Так, 08 серпня 2023 року до Полтавського апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява від адвоката Колеснікова А.Г. про ухвалення додаткового рішення, до якої було долучено: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, виданого на ім`я Колеснікова А.Г. (т.2, а.с. 05); ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Колесніковим А.Г. (т.2, а.с. 06); договір №Л-1 про надання правової допомоги від 31 січня 2022 року, укладений між ОСОБА_1 (клієнт) та адвокатом Колесніковим А.Г. (т.2, а.с. 09-11); додаток №1 до договору про надання правової допомоги №Л-1 від 31 січня 2022 року, яким, зокрема, у пункті 5.2. передбачено, що представництво інтересів клієнта (консультування клієнта, визначення правової позиції у справі, підготовка та подання заяв, за необхідності, включно із апеляційною скаргою (відзивом на скаргу) клопотань, пояснень, відзивів, заперечень, участь (особиста, дистанційна, шляхом відеоконференції), подання заяви про розгляд без участі представника у суді апеляційної інстанції згідно встановленої підсудності) тощо у суді апеляційної інстанції коштує 10000,00 грн (т.2, а.с. 11); акт приймання-передавання юридичних послуг (правової допомоги) від 03 серпня 2023 року, у якому зазначено надані послуги, а саме: консультування клієнта стосовно визначення юридичної можливості, вивчення документів з метою оскарження ухвали місцевого суду; підготовка, складення для подання до Полтавського апеляційного суду апеляційної скарги; участь у судовому засіданні, - із зазначенням вартості у розмірі 10000,00 грн (т.2, а.с. 07).

Разом з тим, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача (пункт 1 частини другої статті 141 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі № 596/2305/18-ц зазначено, що відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Так, ОСОБА_2 , скориставшись процесуальним правом на надання заперечень щодо поданої представником ОСОБА_1 заяви, зауважив, що заявлені вимоги адвоката Колеснікова А.Г. щодо відшкодування судових витрат не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, а також співмірності.

У постанові від 28 вересня 2022 року у справі № 534/14/20 (провадження № 61-6638св22) Верховний Суд, аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану стороні під час розгляду справи у суді першої інстанції, врахував, що адвокат є кваліфікованим юристом з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом своїй клієнтці такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною.

Висновок за результатами розгляду заяви

Застосовуючи вище наведені правові висновки, а також заяву ОСОБА_2 про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, взявши до уваги умови договору про надання правової допомоги, акт приймання-передавання юридичних послуг, Полтавський апеляційний суд дійшов висновку, що визначений представником заявника розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції у сумі 10000,00 грн є завищеним, витрати у зазначеній сумі не можна визнати належно обґрунтованими, співмірними та необхідними в контексті обставин цієї справи.

Враховуючи складність справи, необхідність надання адвокатом заявника послуг під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції та їх характер, а також з метою дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, понесених у цій справі у суді апеляційної інстанції, у сумі 6000,00 грн.

Керуючись статтями 137, 141, 270 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Колеснікова Анатолія Геннадійовича про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти на відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, у розмірі 6000,00 грн.

У задоволенні інших вимог заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Колеснікова Анатолія Геннадійовича про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Судове рішення набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржено до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Повний текст судового рішення складено 05 жовтня 2023 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко