СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року Солом`янський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Жовноватюк В.С., за участю секретаря Лопатюк А.В., представника стягувача Кравченка В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за скаргою стягувача ОСОБА_1 на дії/бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи боржник ОСОБА_2 , державний виконавець/начальник Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),-

ВСТАНОВИВ:

В липні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою в порядку ст.ст.447-453 ЦПК України, в якій просила:

1) визнати дії та бездіяльність Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - ДВС)

-щодо невиконання ухвали Солом`янського районного суду м. Києва №760/2902/15-ц від 28.08.2015, яка набрала законної сили 23.09.2015,

-щодо знищення матеріалів виконавчого провадження №14263806, відкритих на підставі дублікату виконавчого листа Солом`янського районного суду м. Києва №2-1740 від 11.08.2019, що підлягає негайному виконанню,

-щодо не відновлення матеріалів виконавчого провадження №14263806 у відповідності до ч.1 ст.129-1 Конституції України та п.4 розділу ХV «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5, - неправомірними,

2) зобов`язати ДВС відновити знищені матеріали виконавчого провадження №14263806 для здійснення перерахунку заборгованості по аліментам боржника - ОСОБА_2 з урахуванням придбаної ним 19.02.2009 квартири

АДРЕСА_1 ) визнати бездіяльність головного державного виконавця ДВС Цапенко С.М.

-щодо невиконання ухвали Солом`янського районного суду м. Києва №760/21285/21-ц від 23.01.2023, яка набрала законної сили 04.04.2023,

-щодо неповідомлення стягувача, тобто її, про виконання ухвали Солом`янського районного суду м. Києва №760/19510/21-ц від 10.08.2022, яка набрала законної сили 31.08.2022, у відповідності до вимог ч.1 ст.129-1 Конституції України та ч.1 ст.453 ЦПК України, - неправомірною,

4) визнати бездіяльність державного виконавця/начальника ДВС Костенко Л.І.--щодо невиконання ухвали Солом`янського районного суду м. Києва №760/21285/21-ц від 23.01.2023, яка набрала законної сили 04.04.2023,

-щодо неповідомлення стягувача, тобто її, про виконання ухвали Солом`янського районного суду м. Києва №760/21285/21-ц від 23.01.2023, яка набрала законної сили 04.04.2023, у відповідності до вимог ч.1 ст.129-1 Конституції України та ч.1 ст.453 ЦПК України, - неправомірною,

5) за результатами розгляду даної справи постановити окрему ухвалу щодо державних виконавців ДВС Костенко Л.І., Фартушної Ю.А. , Мацко Д.А. , Марків Я.Є. та направити її до відповідного прокурора або до відповідного органу досудового розслідування, до повноважень якого належить розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364, 382, 396 КК України (а.с.8-9).

Під час розгляду скарги представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 повідомив, що після звернення до суду із даною скаргою ДВС надало відповіді його довірительниці з приводу ухвали Солом`янського районного суду м. Києва №760/19510/21-ц від 10.08.2022, яка набрала законної сили 31.08.2022, та ухвали Солом`янського районного суду м. Києва №760/21285/21-ц від 23.01.2023, яка набрала законної сили 04.04.2023, тому в цих частинах він не підтримує доводи за скаргою та просить ці конкретні вимоги, а саме викладені вище під п.п.3) та 4), - не розглядати. Відтак, по цим вимогам суд доводи не описує в своєму рішенні, оскільки вони вже не є предметом розгляду.

Вимоги, викладені вище в п.п.1) та 2) ОСОБА_1 в скарзі, а її представник в судовому засіданні підтримали та мотивували наступним.

Так, рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 22 липня 2000 року присуджено стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 в розмірі частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян починаючи з 14.07.2000 до повноліття. Видано виконавчий лист та розпочато примусове виконання зазначеного рішення в рамках виконавчого провадження №14263806.

04.12.2014 державним виконавцем ДВС Фартушною Ю.А. винесено постанову про закінчення даного виконавчого провадження, яка оскаржена ОСОБА_1 до суду та в подальшому ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва у справі №760/2902/15-ц від 28.08.2015 зобов`язано державного виконавця Фартушну Ю.А. вжити дій щодо скасування даної постанови про закінчення виконавчого провадження №14263806, оскільки вона визнана судом неправомірною.

При цьому, продовжив представник ОСОБА_1 в судовому засіданні, даною оскаржуваною постановою від 04.12.2014 державний виконавець Фартушна Ю.А., завершуючи виконавче провадження на території Солом`янського району м. Києва одночасно передала виконавчий лист до ДВС Печерського району м. Києва, нібито, продовжив представник, через те, що саме в Печерському районі м. Києва боржник працює та отримує дохід.

04.12.2015 ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва у справі №760/10973/15-ц визнано неправомірною та скасована постанова державного виконавця вже відділу ДВС Печерського РУЮ у м. Києві Соловйова В.В. від 31.01.2015 про відкриття виконавчого провадження №46283619, після отримання виконавчого листа від державного виконавця Фартушної Ю.А. про стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Далі, продовжив представник, державним виконавцем відділу ДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві знову 16 лютого 2016 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №50197975 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 в розмірі частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян починаючи з 14.07.2000 до повноліття. Натомість, матеріали виконавчого провадження №14263806 вже знищені.

ОСОБА_1 в скарзі, а її представник в судовому засіданні стверджують, що грубо порушуються її права. Вважають абсолютно недостатнім для поновлення цих прав примусове виконання рішення про стягнення аліментів в рамках виконавчого провадження №50197975, вимагають відновлення знищеного виконавчого провадження №14263806.

На питання суду, які саме права стягувача ОСОБА_1 порушуються станом на час звернення до суду із даною скаргою, при тому, що вищенаведеним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва присуджено стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 на утримання сина до його повноліття, яке сталося ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто навіть до винесення державним виконавцем постанови про завершення виконавчого провадження 04.12.2014, представник відповів, що в знищених матеріалах виконавчого провадження були всі докази щодо перебування у боржника майна, а саме квартири, і саме наявність нерухомості суттєво могло б вплинути на розмір аліментів, які б підлягали стягненню, тому він і вимагає відновлення знищеного виконавчого провадження для продовження стягнення аліментів.

На питання, за таких умов і таких обґрунтувань, що заважає виконавцю зробити запити щодо перебування у власності боржника нерухомого майна, представник відповів, що державний виконавець просто не хоче цього робити. Саме тому, переконаний представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 і необхідно зобов`язати ДВС в судовому порядку відновити знищене виконавче провадження №14263806.

Боржник в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином (а.с.41, 52а, 53, 59), жодних заяв, клопотань не направив.

Заінтересована особа ДВС направила на адресу суду відзив, в якому з урахуванням тих вимог, які підтримав представник під час судового розгляду зазначила наступне.

На виконанні в Солом`янському ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) перебуває зведене виконавче провадження №60254896, до складу якого входить:

-виконавче провадження №50197975 з примусового виконання виконавчого листа №2-1740 від 11.08.2009 (дублікат виконавчого листа), виданий Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 14.07.2000 року,

-виконавче провадження №55046325 з примусового виконання виконавчого листа №760/22598/15-ц від 30.10.2017, виданого Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в розмірі 70000,00 грн,

-виконавче провадження №65738975 з примусового виконання виконавчого листа №760/26898/17 від 12.05.2021, виданого Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору в розмірі 640,00 грн,

-виконавче провадження №65738944 з примусового виконання виконавчого листа №760/26898/17 від 12.05.2021, виданого Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 72781,38 грн.

ДВС повідомив, що відповідно до перевірки Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні у ДВС перебувало виконавче провадження №14263806 з примусового виконання виконавчого листа №2-1740 від 11.08.2009 (дублікат виконавчого листа), виданого Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 в розмірі частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян починаючи з 14.07.2000 до повноліття.

17.08.2009 державним виконавцем Кенюк Л.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

04.12.2014 державним виконавцем Фартушною Ю.А. на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції 606-ХІV від 21.05.1999 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, виконавчий документ про стягнення аліментів направлено по територіальності до Печерського ВДВС у м. Києві, оскільки згідно із повідомленням ПФУ у м. Києві боржник отримував дохід в ТОВ «Кайрос Керама» за адресою м. Київ, вул. Кіквідзе, 41А, кім.40, що територіально відноситься до Печерського району м. Києва.

Оскільки матеріали вищезазначеного виконавчого провадження відповідно до п.3.19 Інструкції з діловодства в органах ДВС в редакції 470/7 від 05.07.1999 та Журнал реєстрації загальної вхідної кореспонденції знищені за закінченням терміну зберігання, надати інформацію щодо надходження до ДВС рішення Солом`янського районного суду м. Києва №760/2902/15 від 28.08.2015 не має можливості, про що скаржнику було повідомлено листом від 26.12.2016 державним виконавцем Мірошник К.А.

При цьому, зазначає заінтересована особа, оригінал виконавчого листа на момент постановлення такої ухвали 28.08.2015 у справі №760/2902/15 знаходився на примусовому виконанні в Печерському ВДВС м. Києва (ВП №46283619).

Відтак, продовжує заінтересована особа, винести постанову про скасування постанови державного виконавця від 04.12.2014 державний виконавець Фартушна Ю.А. не мала можливості у зв`язку із перебуванням виконавчого листа №2-1740 від 11.08.2019, виданого Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на виконанні у Печерському ВДВС у м. Києві (ВП №46283619).

05.11.2015 державним виконавцем Печерського ВДВС у м. Києві Трухановським О.Д. на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону в редакції 606-ХІV від 21.04.1999 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за місцем проживання боржника та виконавчий документ направлено по територіальності до Солом`янського ВДВС у м. Києві для виконання. На підставі чого державний виконавець Солом`янського ВДВС у м. Києві Мацко Д.О. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №50197975.

04.12.2015 ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва у справі №760/10973/15-ц постанову відділу ДВС Печерського РУЮ у м. Києві від 31.01.2015 про відкриття виконавчого провадження №46283619 по виконанню дубліката виконавчого листа Солом`янського районного суду м. Києва №2-1740 від 11.08.2019, - скасовано.

Оскільки, продовжує заінтересована особа, постанова про відкриття виконавчого провадження №46283619, винесена ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві 31.01.2015, - скасована після винесення постанови про закінчення виконавчого провадження 05.11.2015 та направлення до Солом`янського ВДВС по територіальності за місцем проживання боржника (про оскарження якої відсутні відомості), то 16.02.2016 державним виконавцем Мацком Д.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №50197975 з примусового виконання виконавчого листа №2-1740 від 11.08.2009, виданого Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - на підставі постанови про закінчення виконавчого провадження №46283619, винесеної державним виконавцем Печерського ВДВС у м. Києві.

Також заінтересована особа категорично не погоджується із тим, що права скаржника порушуються неправильним, на думку скаржника, обчисленням розміру аліментів, які підлягали стягненню через нібито наявність у боржника нерухомості. Так, зазначає, що боржник не працював на час виникнення заборгованості, у виконавчому провадженні №14263086 було здійснено розрахунок заборгованості відповідно до ст.195 СК України по середній заробітній платі по м. Києву, розмір якої визначався і оприлюднювався Головним управлінням статистики у м. Києві і є незмінним за минулий час.

У своїй скарзі, продовжує заінтересована особа, скаржник зазначає, що на розмір заборгованості зі сплати аліментів за минулий час вплине придбання квартири АДРЕСА_2 боржником в іпотеку АТ «Сенс Банк» (АТ «Альфа-Банк») за 84000 грн до 29.10.2027.

Проте, за змістом судового рішення про стягнення аліментів і СК України заборгованість зі сплати аліментів обчислюється у частині від доходу, який одержав платник аліментів. Натомість, продовжує заінтересована особа, придбання квартири, тим більше в іпотеку за 84000 грн до 29.10.2027 не є грошовим доходом боржника, з якого стягуються аліменти. Доходом боржника могло б вважатися відчуження квартири, за яке виручено кошти. Однак, і вказане розуміння правочину по продажу квартири, якби таке і мало місце по даній справі, спростовується постановою Верховного Суду у справі №758/10761/13-ц від 25.01.2021, в якій, зокрема, зазначено, що виручення боржником грошових коштів від продажу нерухомого майна в обмін на передачу покупцю права власності на зазначене нерухоме майно, не має наслідком отримання доходу платником аліментів, а є грошовим еквівалентом вартості цього майна до його продажу та не є видом заробітку (доходу), з якого стягуються аліментні платежі, у розумінні Переліку видів доходів, які враховуються при визначення розміру аліментів.

Таким чином, заінтересована особа стверджує, що державні виконавці діяли правомірно із суровим дотриманням положень діючого законодавства і порушення прав будь-яких осіб, зокрема, сторін виконавчих проваджень, про які зазначено вище, в тому числі заявника, - відсутні (а.с.44-47).

Також заінтересована особа у відзиві спростовує доводи, наведені заявником, в обґрунтування своїх вимог визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця ДВС Цапенко С.М. щодо невиконання ухвали Солом`янського районного суду м. Києва №760/21285/21-ц від 23.01.2023, та щодо неповідомлення стягувача, тобто її, про виконання ухвали Солом`янського районного суду м. Києва №760/19510/21-ц від 10.08.2022, а також визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця/начальника ДВС Костенко Л.І. щодо невиконання ухвали Солом`янського районного суду м. Києва №760/21285/21-ц від 23.01.2023, та щодо неповідомлення стягувача, тобто її, про виконання ухвали Солом`янського районного суду м. Києва №760/21285/21-ц від 23.01.2023, проте, як зазначено судом вище в цій частині свої вимоги заявник просив не розглядати.

27.07.2023 скарга знята з розгляду у зв`язку з зайнятістю судді в кримінальному провадженні (а.с.43).

20.09.2023 розгляд скарги не відбувся через перебування головуючого судді в нарадчій кімнаті (а.с.56).

09.10.2023 на розгляд скарги прибув лише представник заявника, підтримав скаргу в обсязі, зазначеному вище та просив задовольнити з вищевикладених підстав.

Заслухавши представника заявника та дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного висновку.

У статті 1 Закону "Про виконавче провадження" закріплено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Так, одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

При виконанні судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, предметом судового захисту за скаргою на рішення, дії чи бездіяльність виконавців під час виконання судового рішення є порушене право заявника, що підлягає доказуванню і встановленню при ухваленні судового рішення.

Звертаючись до суду зі скаргою на дії державного виконавця, ОСОБА_1 посилається на неправомірність бездіяльності/дій державного виконавця щодо невиконання ухвали Солом`янського районного суду м. Києва №760/2902/15-ц від 28.08.2015 та щодо знищення матеріалів виконавчого провадження №14263806, відкритих на підставі дублікату виконавчого листа Солом`янського районного суду м. Києва №2-1740 від 11.08.2019, та щодо не відновлення цих матеріалів виконавчого провадження всупереч положенням п.4 розділу ХV «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5, оскільки, за твердженням заявника, саме у відновленому виконавчому провадженні можна зробити перерахунок заборгованості по аліментам боржника - ОСОБА_2 з урахуванням придбаної ним 19.02.2009 квартири АДРЕСА_2 .

Однак, такі доводи заявника не ґрунтуються на положеннях діючого законодавства та спростовані матеріалами справи.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України.

Так, судовим розглядом встановлено, що з 17 серпня 2009 року на виконанні у Солом`янського ВДВС РУЮ у м. Києві перебувало виконавче провадження №14263806 з примусового виконання виконавчого листа №2-1740 від 11.08.2009 (дублікат виконавчого листа), виданого Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 в розмірі частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян починаючи з 14.07.2000.

21.09.2013 син заявника ОСОБА_7 досяг повноліття.

04.12.2014 державним виконавцем Фартушною Ю.А. на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції 606-ХІV від 21.05.1999 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, виконавчий документ про стягнення аліментів направлено по територіальності до Печерського ВДВС у м. Києві, оскільки згідно із повідомленням ПФУ у м. Києві боржник отримував дохід в ТОВ «Кайрос Керама» за адресою м. Київ, вул. Кіквідзе, 41А, кім.40, що територіально відноситься до Печерського району м. Києва.

28.08.2015 ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва у справі №760/2902/15-ц задоволено скаргу стягувача ОСОБА_1 та зобов`язано державного виконавця Солом`янського ВДВС РУЮ у м. Києві Фартушну Ю.А. вжити дій щодо скасування цієї постанови про закінчення виконавчого провадження від 04.12.2014 у виконавчому провадженні №14263806 через те, що стягувач обрав район виконання рішення суду за місцем проживання боржника, а не роботи, тому з цих підстав закривати виконавче провадження державний виконавець права не мав (а.с.14-15).

Відсутні відомості про отримання такої ухвали Солом`янським ВДВС РУЮ в м. Києві, оскільки за наявною інформацією в Автоматизованій системі виконавчих проваджень виконавче провадження №14263806 на даний момент знищено вже за закінченням терміну зберігання, так само як і Журнал реєстрації загальної вхідної кореспонденції (а.с.44 на звороті), що відповідає положенням п.3.19 Інструкції з діловодства в органах ДВС в редакції 470/7 від 05.07.1999.

Судовим розглядом також встановлено, що оригінал виконавчого листа на момент постановлення такої ухвали 28.08.2015 у справі №760/2902/15 знаходився на примусовому виконанні в Печерському ВДВС м. Києва (ВП №46283619). Відтак, винести постанову про скасування постанови державного виконавця від 04.12.2014 державний виконавець Фартушна Ю.А. не мала можливості і із об`єктивних причин, а саме у зв`язку із перебуванням виконавчого листа №2-1740 від 11.08.2019, виданого Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на виконанні у Печерському ВДВС у м. Києві (ВП №46283619).

Так, 31.01.2015 державний виконавець Печерського ВДВС РУЮ у м. Києві, отримавши від Солом`янського ВДВС РУЮ у м. Києві виконавчий лист №2-1740 від 22.07.2000 (дублікат виконавчого листа), виносить постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищенаведеного виконавчого листа.

Натомість, 04.12.2015 ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва у справі №760/10973/15-ц така постанова була скасована за скаргою ОСОБА_1 , оскільки станом на 31.01.2015 у ВДВС Печерського РУЮ в м. Києві були відсутні правові підстави для відкриття виконавчого провадження. Так, суд в мотивувальній частині свого рішення вказав, що взагалі у будь-якого державного виконавця відсутні правові підстави для винесення постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового стягнення аліментів на дитину, якщо така дитина досягла 18 років, а ОСОБА_7 виповнилось 18 років ще 21.09.2013 (а.с.17-18).

Відповідно до п.8 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» після закінчення строку, передбаченого законом для стягнення аліментів, у разі відсутності заборгованості зі сплати аліментів адміністрація підприємства, установи, організації, фізична особа, ФОП, які проводили відрахування, повертають постанову державного виконавця про стягнення аліментів органу ДВС з відміткою про перерахування в повному обсязі стягувачу утриманих сум аліментів. У разі якщо утримані суми аліментів стягувачу не перераховані , державний виконавець письмово повідомляє стягувача про розмір заборгованості , роз`яснює йому права, встановлені ч.1 ст.87 Закону України «Про виконавче провадження», та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, само по собі існування виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів на неповнолітню дитину в той час, коли «дитині» вже набагато «за 18» є сумнівним з точки зору відповідності духу Закону і навряд чи буде відповідати інтересам такої вже не дитини в розумінні СК України, тим більше матері повнолітнього сина, і в будь-якому випадку буде вже порушувати права батька такої дитини - боржника у такому виконавчому провадженні.

Відтак, права заявника вже порушені бути не можуть апріорі.

Заінтересована особа наводить у своєму відзиві цілком слушну позицію Верховного Суду на спростування доводів заявника щодо можливості врахувати в якості доходу для цілей визначення розміру доходу, з якого слід визначати розмір аліментів, які слід стягувати на утримання дитини. Проте, в даному випадку суд виходить з того, що взагалі права заявника не порушуються, оскільки дитині заявника виповнилось 18 років ще у вересні 2013 року, тобто 10 років тому назад.

Також, суд звертає увагу заявника на некоректне посилання як на підставу своїх вимог у скарзі на п.4 розділу ХV «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2832/5, оскільки сам розділ ХV такої інструкції стосується чітко визначених в даному розділі випадків, а саме коли виконавче провадження було втрачено і є заява сторони виконавчого провадження або наявна ініціатива виконавця, коли має місце постановлення Європейським судом з прав людини рішення, відповідно до якого держава зобов`язана виконати рішення національного суду, а також коли наявне виконавче провадження, виконання за яким здійснювалось на тимчасово окупованій території. Зазначений перелік випадків є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Як вбачається із встановлених судом обставин, знищене виконавче провадження №14263806 під ці випадки не підпадає, а було знищено за закінченням терміну зберігання.

Аналіз наведених вище судом обґрунтувань також свідчить про те, що і похідна вимога заявника про зобов`язання державних виконавців відновити такі матеріали знищеного виконавчого провадження задоволенню не підлягає.

Таким чином, державні виконавці діяли правомірно із суворим дотриманням положень діючого законодавства, в межах повноважень державного виконавця і порушень прав стягувача ОСОБА_1 , про які зазначено вище, - допущено не було, тому суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Підстав для постановлення окремою ухвали під час судового розгляду встановлено не було.

Окремо судом було також встановлено, що 05.11.2015 державним виконавцем Печерського ВДВС у м. Києві Трухановським О.Д. на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону в редакції 606-ХІV від 21.04.1999 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за місцем проживання боржника та виконавчий документ направлено по територіальності до Солом`янського ВДВС у м. Києві для виконання. На підставі чого державний виконавець Солом`янського ВДВС у м. Києві Мацко Д.О. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №50197975 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа (дубліката виконавчого листа) з примусового стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки, постанова про відкриття виконавчого провадження №46283619, винесена ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві 31.01.2015, - скасована після винесення вищезазначеної постанови про закінчення виконавчого провадження 05.11.2015 та направлена до Солом`янського ВДВС по територіальності за місцем проживання боржника (про оскарження якої відсутні відомості), то 16.02.2016 державним виконавцем Солом`янського ВДВС РУЮ у м. Києві Мацком Д.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №50197975 з примусового виконання виконавчого листа №2-1740 від 11.08.2009 (дублікат виконавчого листа), виданого Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - на підставі постанови про закінчення виконавчого провадження №46283619, винесеної державним виконавцем Печерського ВДВС у м. Києві.

В цих частинах рішення та дії державних виконавців не оскаржуються сторонами виконавчого провадження .

На підставі викладеного , керуючись ст.ст.447-451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги стягувача ОСОБА_1 на дії/бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи боржник ОСОБА_2 , державний виконавець/начальник Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), -відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя В.С. Жовноватюк

Повний текст виготовлено 13.10.2023