Провадження № 2-др/193/6/23
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
05 жовтня 2023 року сел.Софіївка
Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Кравченко Н.О.,
секретаря Ратушної В.В.,
представника позивача Омельченко Ю.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіївка об`єднану справу за заявою представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , заяву представника співвідповідача ТОВ «Мультитранс» - адвоката Невмержицького О.М. про винесення додаткового рішення про стягнення компенсації судових витрат на правничу допомогу по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства страхової компанії "ПЗУ Україна", ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Мультитранс» про стягнення страхового відшкодування, майнової та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
Заявник - представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Горбенко Д.С., відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явились. Надійшло клопотання про розгляд заяви у відсутність.
Заявник - представник відповідача ТОВ «Мультитранс» адвокат Невмержицький О.М. в судове засідання не з`явився, надійшло клопотання про слухання у його відсутність.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 адвокат Омельченко Ю.А. заперечував проти задоволення заяв про стягнення витрат на правову допомогу на користь ТОВ «Мультитранс» та ОСОБА_1 вважав, що представником ОСОБА_1 подано єдиний документ заперечення, роботу можна оцінити в одну тисячу гривень, а представником ТОВ «Мультитранс» вимоги перевищено та, на його думку, можливо оцінити в чотири тисячі п`ятсот гривень. В подальшому зазначив, що цивільний позов був поданий ОСОБА_3 у зв`язку із нанесенням їй матеріальної та моральної шкоди діями відповідача ОСОБА_4 , який був визнаний винним за ст. 124 КУпАП , а позивач ОСОБА_3 є особою потерпілою у зв`язку із протиправними діями відповідача ОСОБА_1 , який є працівником ТОВ «Мультитранс» та якими добровільно обов`язок відшкодування шкоди не був виконаний в повному обсязі. Тож висловив думку про відсутність підстав стягнення компенсації витрат на правничу допомогу з позивача на користь відповідачів у зв`язку із статусом позивача ОСОБА_3 в адміністративній справі як потерпілої.
Заслухавши пояснення, вивчивши матеріали заяв та доданих доказів, матеріалів цивільної справи, суд приходить до наступного.
Згідно ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги на рахунок держави.
Положенням ст. 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантоване статтями 55, 124 Конституції України, пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частиною першою статті 4 ЦПК України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову. Але таке право не є абсолютним. Суд може обмежити реалізацію цього права, зокрема, у порядку, встановленому статтею 44 ЦПК України.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Вивченням матеріалів цивільної справи встановлено, що представником відповідача ОСОБА_1 23.03.2023 року по справі подано відзив про відмову в частині позову до ОСОБА_1 у зв`язку із відповідальністю за даними позовними роботодавця винної особи - ТОВ «Мультитранс». На підтвердження даної обставини надано копію наказу № 366-ОК про прийняття на роботу (т. 1 а.с. 130-138). У зв`язку із чим, представником позивача подано клопотання про залучення у якості співвідповідача ТОВ «Мультитранс», яке було задоволено ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11.04.2023. (т.1 а.с.157-158)
Зауваження заявника представника відповідача ОСОБА_1 в заяві про стягнення компенсації витрат на правову допомогу, про обізнаність позивача ОСОБА_3 щодо місця роботи ОСОБА_1 не ґрунтується на доказах, оскільки ані протокол місця ДТП, ані постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не містять відомостей про ОСОБА_1 як робітника ТОВ «Мультитранс». У зв`язку із чим, позивач була позбавлена можливості на стадії подання первісного позову визначити правильного відповідача. Страхування автомобіля та причепа в ТОВ «Мультитранс», якими керував ОСОБА_1 не є підтвердженням його трудових відносин з юридичною особою.
З урахуванням викладеного, а також того факту що водій ОСОБА_1 , який перебуває в трудових відносинах з ТОВ «Мультитранс», скоїв адміністративне правопорушення та визнаний винним постановою Малинівського районного суду міста Одеси у справі про адміністративне правопорушення за ст.. 124 КУпАП від 04.11.2022.
Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (Постанова Верховного суду України від 16.11.2016 у справі № 761/6313/14-ц, Постанова Верховного суду України від 14.12.2016 у справі № 206/837/15-ц).
Право регресу - право особи, що відшкодувала шкоду, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого завдано шкоди. Зазначена стаття застосовується у випадках, коли фігура завдавача шкоди та фігура особи, яка несе відповідальність за завдану шкоду, не співпадають (ст. ст. 1172 - 1176, 1178, 1179 ЦК України тощо). Юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану працівником, має право зворотньої вимоги (регресу) до цієї особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК України), тобто розмір відшкодування визначається трудовим законодавством.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.
При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.
Окрім того, суд вважає за необхідне довести заявникам, що згідно змісту заяв, ними подано заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення «компенсації витрат на професійну правничу допомогу, понесених з розглядом справи».
Стягнення судових витрат на правничу допомогу у вигляді «компенсації» передбачено виключно ч. 5 ст. 142 ЦПК України за якою у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача і такі необґрунтовані дії повинні доводитись відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України та ч. 2 ст. 137 ЦПК України.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Отже, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір компенсації повинен підтверджуватися відповідними доказами витрат, проведених адвокатом. Доказів проведення таких витрат суду не надано.
Враховуючи, що адвокатом Горбенком Д.С. та адвокатом Невмержицьким О.М. подано заяви про «компенсацію витрат на професійну правничу допомогу», суд відносить їх до стягнення у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, а додатки долучені відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України. п. 5 Договорів про надання правничої допомоги від 12.06.2023 (ТОВ «Мультитранс») та від 01.11.2023 ( ОСОБА_1 ) також розмежовано витрати у вигляді правової допомоги (п.5.1 відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 137 ЦПК України) та компенсації додаткових витрат адвоката (п.5.2 відповідно до вимог п.2 ч.2 ст. 137 ЦПК України).
Суд вважає, що відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими за ч. 5 ст. 142 ЦПК України, оскільки звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.
Рішення суду повинне бути не просто формально законним і обґрунтованим, а й справедливим за своєю суттю, а враховуючи, що рішенням суду за завдану шкоду винними діями ОСОБА_1 задоволено ОСОБА_3 , в розмірі 32 575,06 грн. матеріальної шкоди, завданої ДТП, моральної шкоди, завданої ДТП в розмірі 2000 грн., суд вважає, що задоволення заяв про стягнення на правову допомогу в розмірі 20000 гривень взагалі нівелює справедливість ухваленого судом рішення на отримання особою сатисфакції за шкоду, спричинену джерелом підвищеної небезпеки.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Горбенка Д.С. про стягнення судових витрат у справі, та заява представника відповідача ТОВ «Мультитранс» - адвоката Невмержицького О.М. не підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 51, 133, 137, 141, 142, 246, 270, 258, 259, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні вимог за заявою представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Горбенка Д.С. про стягнення компенсації судових витрат на правничу допомогу по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства страхової компанії "ПЗУ Україна", ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Мультитранс» про стягнення страхового відшкодування, майнової та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ,- відмовити.

У задоволенні вимог за заявою представника співвідповідача ТОВ «Мультитранс» - адвоката Невмержицького О.М. про стягнення компенсації судових витрат на правничу допомогу по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства страхової компанії "ПЗУ Україна", ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Мультитранс» про стягнення страхового відшкодування, майнової та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ,- відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст додаткового рішення виготовлено 13 жовтня 2023 року.

Суддя Н.О.Кравченко