Провадження № 2/752/1696/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 жовтня 2023 року місто Київ Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Ольшевської І.О.,

за участю секретаря судових засідань Крекотень О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Києва, ОСОБА_2 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

08.11.2021 позивач ОСОБА_1 звернувся позовом до Територіальної громади м.Києва в особі Київської міської ради, ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) про визнання права власності на частину квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову посилається на те, що він відкрито та безперервно користується чужим майном, з огляду на що за ним слід визнати право власності за набувальною давністю.

Ухвалою судді від 15.02.2022 р. за поданою позовною заявою відкрито провадження та вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Територіальна громада м. Києва в особі Київської міської ради, скориставшись правом виразити свою думку щодо поданого позову, надала відзив, у якому просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі посилаючись на те, що позивач та його спадкодавці знали, що користуються чужим майном, позивачем не надано доказів порушення, невизнання або оспорювання його прав відповідачем № 1.

ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) до суду не з`явився своїх міркувань щодо заявленого позову не надав, викликався неодноразово шляхом направлення повісток на адресу знаходження нерухомого майна, оскільки зареєстрованого місця проживання фізичної особи судом не встановлено, відтак судом вжито всіх можливих заходів щодо сповіщення відповідача 2 про розгляд даної справи, з огляду на що суд вважає за можливе проводити розгляд за наявними доказами.

27.03.2023 року підготовче провадження закрито, а справу призначено до судового розгляду, про що постановлено ухвалу суду.

У судове засідання, призначене на 02.10.2023 року, позивач не з`явився, подав до судового розгляду заяву, якою просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити.

Представник Територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради в поданому до суду відзиві просив проводити розгляд справи за відсутності представників відповідача 1.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади України про виклик особи, зареєстроване місце знаходження невідоме.

Суд у порядку загального позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 22.08.1997 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у рівних долях, як покупці, по частині придбали квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору №2-0313/97, посвідченого Київською Біржею нерухомості Джи Ай-Пі та зареєстрованого в Київському міському Бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності за №744/338 запис від 26.08.1997р.

23.08.2006 ОСОБА_4 подарувала належну їй частину своєї квартири своєму сину ОСОБА_5 , що підтверджується договором дарування частини квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер власник квартири ОСОБА_5 , який, за посиланням позивача, був його дядьком.

26.08.2021 позивачу ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частину квартири після смерті ОСОБА_5 , у зв`язку із відмовою спадкоємця другої черги, брата ОСОБА_6 .

Решта частина квартири залишається у власності іншого співвласника ОСОБА_3 , відносно якого відсутні будь-які відомості протягом тривалого часу.

З наданих позивачем доказів судом встановлено, що відповідач 2 ОСОБА_2 , ( ОСОБА_3 ), як співвласник квартири АДРЕСА_1 , цією квартирою не користується, витрат на її утримання не несе, з приводу чинення перешкод у користуванні не звертався, що створює для суду обґрунтовані підстави вважати, що квартира перебувала в одноосібному користуванні ОСОБА_4 , потім її сина ОСОБА_5 та позивача ОСОБА_1 з 1997 року.

З копії відповіді Голосіївського УП НПУ у м. Києві від 17.06.2022 №3990/125/45/2022 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 щодо перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 з 2019 року по теперішній час не звертався.

З копії відповіді ПАТ «АК «Київводоканал» від 07.11.2022 та копії відповіді КП «Київтеплоенерго» від 14.11.2022 вбачається, що договори про отримання комунальних послуг щодо квартири АДРЕСА_1 з відповідачем 2 ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) не укладались.

З копії акту ОСББ «КОСМОС-19» від 16.03.2023 вбачається, що комісія ОСББ на підтвердження обставин того, що відповідач ОСОБА_2 добровільно не користується спірною квартирою і не проявляє інтересу до майна тривалий час, склала даний акт, у якому зазначено, що комісією ОСББ досліджено журнал викликів та звернень мешканців будинку АДРЕСА_2 та встановлено, що ОСОБА_2 , ( ОСОБА_3 ) до ОСББ не звертався, внесків на утримання не сплачував, скарг не подавав, участі в житті ОСББ не приймав, ніхто з працівників його не бачив та з ним ніколи не спілкувався.

Суд зазначає, що позивачем надано взаємоузгоджені, послідовні та змістовні докази, які підтверджують обставини, на які він посилаєтьс, відтак судом ці докази приймаються.

Інших доказів, які б спростовували твердження позивача суду не надано.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Аналізуючи поняття добросовісності володіння, як підстави для набуття права власності за набувальною давністю за статтею 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Норми цієї статті не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобов`язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), чи у будь-який інший передбачений законом спосіб, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника.

У пункті 9 постанови пленуму Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Отже, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Зокрема, виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: майно може бути об`єктом набувальної давності; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

При вирішенні питання про зобов`язання органи державної реєстрації служби зареєструвати право власності на квартиру за ОСОБА_1 , то суд вважає за необхідне у цій частині заявлених вимог відмовити, у зв`язку із необґрунтованістю та не доведеністю, що органами державної реєстрації служби будь-яким чином порушуються чи не визнаються права позивача. А згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Позивачем таких фактів зі сторони органів державної реєстрації не доведено, а тому заявлені позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають.

Крім того, рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Отже, враховуючи, що ОСОБА_4 відкрито, добросовісно та безперервно володіє квартирою з 1999 по 2006 роки, потім з 2006 по 2021 рік квартира перебувала у відкритому користуванні її сина ОСОБА_5 , який є спадкодавцем нинішнього власника ОСОБА_1 , що свідчить про те, що квартирою користувались більше 10 років, жодних претензій від співвласника ОСОБА_2 з приводу вчинення перешкод або з приводу користування даною квартирою ніколи не надходило, а позивач по справі володіє даною квартирою безтитульно, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на частину квартири АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Розподіл судових витрат.

Позивач у справі звернувся із вимогами, які мають майновий (про визнання права власності) і немайновий характер (про зобов`язання вчинити дії), однак судовий збір за звернення до суду був сплачений виключно за майнову вимогу в розмірі 3 783 грн., яка судом задоволена, а тому в порядку ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Однак, судовий збір з вимогу немайнового характеру при зверненні до суду не був сплачений, при цьому дана вимога судом розглянута та за результатом розгляду судом вирішено в задоволені даної вимоги відмовити, а тому відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України дані витрати мають бути покладені на позивача та складають грошову суму в розмірі 908,00 грн., яка має бути стягнута з позивача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Києва, ОСОБА_2 про визнання права власності, задовольнити частково.

2. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 29,9 кв.м., житловою площею 16,4 кв.м.

3. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 , 022759660 pasport Agensi Chacago, 18.05.88) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3 783 ( три тисячі сімсот вісімдесят три) грн.

5. Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач 1: Територіальна громада м. Києва в особі Київської міської ради, адреса: вул. Хрещатик, 36, м. Київ, 01044.

Відповідач 2: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_4 , ( АДРЕСА_5 , 18.05.88).

Повний текст рішення складено та підписано 10.10.2023р.

Суддя І.О. Ольшевська