Справа № 570/4716/22
Номер провадження 2/570/377/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2023 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю:

секретаря судових засідань Гречки О.В.

представника позивача - адвоката Якобчука П.О.

представника відповідача - адвоката Слакви-Марчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне (в порядку спрощеного позовного провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що згідно розписки про отримання грошей у позику ОСОБА_2 підтверджує, що отримав від ОСОБА_1 в позику грошові кошти в сумі 56 000 грн. та зобов?язався повернути дані кошти в повному обсязі із нарахованими відсотками за ставкою 10% в строк до 31.09.2022 року. Зазначена розписка написана власноручно та добровільно ОСОБА_2 02 лютого 2022 року. Проте, зазначені кошти відповідач не повернув. Через це позивач звернувся до суду та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 112 000 грн., яка складається з позики в розмірі 56000 грн. та відсотків, судові витрати - 5 000 грн. витрат за надання професійної правової допомоги адвокатом та судовий збір.

Ухвалою від 23 грудня 2022 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач відзив на позов до суду не подав.

17 січня 2023 року на електронну адресу суду надійшла заява від відповідача про зупинення провадження у справі в зв`язку з його мобілізацією до лав Збройних Сил України.

Ухвалою суду від 17 січня 2023 року провадження у вказаній справі було зупинено до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України.

Ухвалою суду від 22 серпня 2023 року провадження у вказаній справі було поновлено та призначено до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явився.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задоволити.

Відповідач у судове засідання не з`явився.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала. Пояснила, що відповідач був призваний до складу Збройних Сил України і тому не має можливості повернути борг.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання та дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи суд вважає що позов підлягає до задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно розписки про отримання грошей у позику ОСОБА_2 підтверджує, що отримав у ОСОБА_1 у позику грошові кошти в сумі 56 000 (п?ятдесят шість тисяч) гривень та зобов?язався повернути дані кошти в повному обсязі із нарахованими відсотками за ставкою 10% (десять відсотків в місяць) в строк до 31.09.2022 року. Зазначена розписка написана власноручно та добровільно ОСОБА_2 02 лютого 2022 року.

Взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав до сьогоднішнього часу, позики не повернув.

Загальна сума боргу станом на 02.12.2022 становить 112 000 грн. (сто дванадцять тисяч 00 коп.) яка складається з: позики в розмірі 56 000 грн, та відсотків 10% на місяць (станом на 02.12.2022 року заборгованість складає 10 місяців х 5 600 грн.) = 56 000,00 грн.

Більше того, станом на час подання даної позовної заяви 12.12.2022 зазначена сума боргу ОСОБА_2 повернута не була.

Також борг не повернутий станом на час розгляду справи.

Щодо стягнення заборгованості.

Згідно із ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першої статті 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 629 ЦК України закріплено імперативну норму, згідно з якою договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Суд також приймає до уваги положення ст. 627 ЦК України, згідно з якими сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору передбачає свободу в укладенні договору, неприпустимість примусу щодо вступу у договірні відносини.

Свобода договору включає можливість сторін вільно визначати характер (вид, тип) договору, який вони укладають. Це означає, що сторони за своїм вибором вправі укладати як договори, що передбачені цивільним законодавством (тобто врегульовані законодавством договірні форми), так і такі, які хоч і не передбачені цивільним законодавством, але не суперечать його загальним засадам (ст. 6 ЦК України). Укладаючи договори, передбачені актами цивільного законодавства, сторони мають право врегулювати в них також ті свої відносини, які цими актами не врегульовані. Свобода договору означає можливість сторін вільно визначати умови (зміст) договору, який вони укладають (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Правова позиція ВСУ у справі № 6-1967цс15 від 11 листопада 2015 року наступна: відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Вказані обставини підтверджуються розпискою, з тексту якої можна дійти висновку про те, що позивач та відповідач дійшли взаємної згоди щодо суми боргу в розмірі 56 000 (п?ятдесят шість тисяч гривень) та відсотків, які мають бути нараховані щодо користування зазначеними коштами в розмірі 10% від суми позики на місяць, та зобов`язання повернути зазначені кошти не пізніше до 31.09.2022 року.

Таким чином, у відповідача наявна заборгованість перед позивачем в сумі 112 000 грн. станом на 02.12.2022 року.

Приймаючи до уваги вищевказане та враховуючи, що ОСОБА_2 взяте на себе зобов`язання щодо повернення позивачу грошових коштів на день розгляду справи не виконав, то суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Щодо судових витрат.

Норми ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначають, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до вимог ст. 141, ст. 142 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки представник відповідача визнала позов, то з відповідача підлягає до стягнення 50 % сплаченого судового збору, тобто 560 грн. (загальна сума сплати судового збору 1 120 грн.) на користь позивача.

Також, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь понесені витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При дослідженні доказів щодо виду і розміру судових витрат було встановлено, що до відшкодування підлягають 5 000 грн. 00 коп. це ті судові витрати, які були понесені позивачем за надання правничої допомоги при розгляді зазначеної справи. На переконання суду заявлені до відшкодування позивачем 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу є співмірними із складністю цієї справи, наданий адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Також позивач сплатив судовий збір, 50% якого слід повернути позивачеві з Державного бюджету, а 50% стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 142, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 02.02.2022 року в сумі 112 000 грн. (сто дванадцять тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 560 грн. 00 коп. судових витрат (сплата судового збору) та 5 000 грн. витрат на професійну правову допомогу, а всього 5 560 (п`ять тисяч п`ятсот шістдесят гривень) грн. 00 коп. судових витрат.

Повернути ОСОБА_1 560 грн. 00 коп. 50 % судових витрат (судовий збір в порядку ст. 142 ЦПК України), що був сплачений в загальному розмірі 1 120 грн. 00 коп. відповідно до реквізитів квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № ПН693 Рівненського відділення ПАТ "МТБ Банк" від 12 грудня 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ).

Суддя Красовський О.О.

Повне рішення суду складено 13 жовтня 2023 року.