Справа № 307/2705/23
Провадження № 2/307/527/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2023 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого Чопик В.В. при секретарі Гламазда О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 25.05.2023 року, між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, згідно якого позивач надав відповідачу у борг грошові кошти в загальному розмірі 4 000 000 грн., строком до 08.06.2023 р., які відповідачка зобов`язувалася повернути, проте кошти по сьогоднішній день, так і не повернула.

Вказаний договір позики посвідчено приватним нотаріусом Тячівського РНО Крец М.Ю. 25.05.2023 за № 4324.

Тому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 4 000 000 грн.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву в якій просить суд справу розглянути у його відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, однак надала суду заяву в якій просить суд справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги визнає, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у її відсутності.

На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 25.05.2023 року, між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, згідно якого позивачка надала відповідачу у борг грошові кошти в загальному розмірі 4 000 000 грн., строком до 08.06.2023 р., який посвідчено приватним нотаріусом Тячівського РНО Крец М.Ю. 25.05.2023 за № 4324.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі змістом статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 цього ж Кодексу договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно позиції, висловленої у Постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі №464/3790/16-ц (провадження №14-465цс18) вказано, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується договором позики посвідченого приватним нотаріусом Тячівського РНО Крец М.Ю. 25.05.2023 за № 4324. Вказаний договір засвідчений підписом ОСОБА_2 25.05.2023 р.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Таким чином, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, що підтверджується договором позики від 25.05.2023 року, за яким ОСОБА_3 позичив (передав у власність), а ОСОБА_2 відповідно отримала (у борг) 6 000 000 грн., строком до 08.06.2023 р.

Враховуючи наведене, а також те, що стороною позивача доведено факт укладення договору позики, факт отримання відповідачем коштів та порушення останнім зобов`язання щодо їх повернення, а відповідачем, в свою чергу, не надано жодних доказів, які б спростували викладені у позові обставини, тому суд приходить до висновку, що наявні правові підстави для задоволення позову, та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 25.05.2023 року в розмірі 4 000 000 грн..

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 13420.00 грн.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 530, 536, 625, 626, 628, 1046, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 12,13, 76-81, 141, 263-265, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 4 000 000 (чотири мільйони) грн.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 13420 (тринадцять тисяч чотириста двадцять) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцем АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканка АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: В.В. Чопик