Справа № 473/4262/23
РІШЕННЯ

іменем України

"10" жовтня 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судового засідання Кріпак Н.Г., представника позивача адвоката Боднарука В.В., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

у серпні 2023 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики в сумі 20 600 грн. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 27 лютого 2023 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, що підтверджується письмовою розпискою від 27 лютого 2023 року.

За умовами договору ОСОБА_4 отримав від позивача в борг грошові кошти в сумі 20 600 грн. 00 коп. та зобов`язався повернути борг в строк до 01 квітня 2023 року.

Посилаючись на те, що відповідач ухилився від повного та своєчасного виконання умов договору позики в частині повернення коштів, позивач просив стягнути з нього борг у сумі 20 600 грн. 00 коп.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Боднарук В.В. позовні вимоги ОСОБА_2 підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 визнав у повному обсязі. При цьому, підтвердив факти складення та підписання ним розписки, отримання від позивача на умовах позики грошових коштів у сумі 20 600 грн. 00 коп., які він отримав до складання розписки.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що між сторонами був укладений договір позики, що підтверджується письмовою розпискою від 27 лютого 2023 року.

За умовами договору ОСОБА_4 отримав від позивача в борг грошові кошти в сумі 20 600 грн. 00 коп. та зобов`язався повертати борг у строк до 01 квітня 2023 року.

Проте позичальник взяті на себе зобов`язання не виконав, що визнано ним у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з підстав, передбачених законом, зокрема з договорів та інших правочинів.

З положень ст.ст. 1046, 1047 ЦК України вбачається, що за договором позики (який укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми) одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не збігатися з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передання коштів у борг (правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 09 лютого 2022 року у справі 523/11575/16 та від 23 лютого 2022 року у справі №639/4467/18).

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц.

Факт складення та підписання відповідачем розписки від 27 лютого 2023 року останнім підтверджено в судовому засіданні.

Розписка містить достатню інформацію, що дозволяє встановити виникнення між сторонами відносин позики, в тому числі ідентифікувати особу позичальника та позикодавця, містить інформацію щодо суми позики, а також умов та порядку повернення коштів.

Положення ч.ч. 1-3 ст. 1049 ЦК України передбачають обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Крім цього, згідно ч.ч. 1-3 ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно ч. 1ст. 1050 ЦК України в разі несвоєчасного повернення суми позики, позичальник не звільняється від виконання зобов`язання.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 20 600 грн. 00 коп. боргу за договором позики.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 також підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1 073 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , заборгованість за договором позики в розмірі 20 600 (двадцять тисяч шістсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , судовий збір у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13.10.2023.

Суддя Л.В.Лузан