Постанова

Іменем України

04 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 204/10419/22

провадження № 61-7747св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

відповідач - Дніпропетровський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр Міністерства внутрішніх справ України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Пантюховим Валерієм Сергійовичем, на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2022 року у складі судді Книш А. В. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 квітня 2023 року у складі колегії суддів: Барильської А. П., Деркач Н. М., Куценко Т. Р.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 звернулися до суду з єдиним позовом до Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просили суд: визнати дії Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України у вигляді прийняття наказу від 19 липня 2022 року № 195 о/с протиправним;

зобов`язати Дніпропетровський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр Міністерства внутрішніх справ України відновити їм виплату середньої заробітної плати; зобов`язати Дніпропетровський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр Міністерства внутрішніх справ України нарахувати та виплатити на їх користь середній заробіток з 19 липня 2022 року по дату винесення судового рішення.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишено без руху для усунення недоліків. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 визнано неподаною та повернуто заявникам.

Суд першої інстанції виходив із того, що з позовної заяви не є зрозумілим, який розмір середнього заробітку кожен з позивачів просить стягнути, щоб відповідач виплатив на їх користь, тому межі заявлених позовних вимог відсутні.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 квітня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2022 року змінено в частині обґрунтування підстав повернення позовної заяви, виклавши її в редакції цієї постанови.

В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з необхідністю повернення позовної заяви, проте вважав, що її необхідно повернути через те, що позовні вимоги позивачів не підлягають об`єднанню в одне провадження для спільного розгляду, оскільки, незважаючи на одну підставу позовних вимог, предмет позовних вимог у позивачів є різним, так як у них були різні заробітні плати, і, у випадку задоволення позовних вимог, така сума стягнення буде різною щодо кожного позивача. Отже, відсутня спільність предмету позову, відсутня ефективність судового розгляду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у травні 2023 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просить ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2022 року і постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 квітня 2023 року скасувати та направити справу на новий розгляд до районного суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди неповно з`ясували обставини справи, дослідили та надали правову оцінку наявним у справі доказам, а висновки судів не відповідають обставинам справи.

Зазначає, що суд першої інстанції не врахував підстави, зазначені у заяві про усунення недоліків та формально повернув позовну заяву.

Вказує, що на підставі статті 50 ЦПК України в позовній заяві було об`єднано позовні вимоги декількох позивачів, оскільки вони виникли з однієї підстави, у даному випадку - наказу, яким припинено виплату середнього заробітку позивачам.

Зазначає, що об`єднання позовних вимог дасть можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин.

Вважає, що повернення позовної заяви є обмеженням доступу до правосуддя.

Посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 22 квітня 2019 року у справі № 914/2191/16, від 23 жовтня 2019 року у справі № 902/434/19 та від 31 жовтня 2019 року у справі № 922/1359/19, які не були враховані апеляційним судом.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У серпні 2023 року Дніпропетровський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр Міністерства внутрішніх справ України подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому вказує, що її доводи є безпідставними, оскільки не містять посилань на конкретні порушення судами норм процесуального права, тому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 03 липня 2023 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу із суду першої інстанції.

25 липня 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 26 вересня 2023 року справу призначено до розгляду.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Постанова суду апеляційної інстанції прийнята з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до частин першої, третьої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Пунктом 2 частини 4 статті 185 ЦПК України передбачено, що позовна заява повертається якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).

Згідно зі статтею 50 ЦПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо:

1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів;

2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави;

3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Відповідно до частин першої-п`ятої статті 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами:

1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача;

2) одного й того самого позивача до різних відповідачів;

3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ.

Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Як роз`яснив судам Пленум Верховного Суду України у пункті 15 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» позовні вимоги кількох осіб до одного й того ж відповідача або позивача до кількох відповідачів можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об`єднання не допускається, коли відсутня спільність предмета позову (наприклад, позови кількох осіб про стягнення зарплати чи про поновлення на роботі).

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» судам роз`яснено, що згідно з частиною другою статті 124 Конституції України суди вирішують будь-які індивідуальні трудові спори щодо оплати праці в порядку, передбаченому главою XV КЗпП, за вибором працівника безпосередньо або після попереднього розгляду в комісії по трудових спорах. Вимоги про оплату праці декількох або групи працівників, у тому числі заявлені в їхніх інтересах уповноваженими на це законом органами, не можуть бути об`єднані в одному провадженні через відсутність необхідної для цього спільності предмета позову.

Змінюючи ухвалу суду першої інстанції та повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на підставі пункту 2 частини 4 статті 185 ЦПК України суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив з того, що предмети спору у кожного з позивачів є різними, оскільки стосуються заробітної плати кожного з них, які є різними. Верховний Суд зазначає, що різними є посади позивачів, період нарахування заробітних плат.

Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги про те, що у позові не зазначено конкретних сум та не заявлено вимог про стягнення коштів, а позивачі просять зобов`язати відповідача вчинити певні дії, оскільки предметом спору є нарахування та виплата позивачам середнього заробітку за певний період та при виконанні можливого рішення суду про задоволення позову відповідачем буде враховано різні суми заробітних плат позивачів, тобто предмети спору у них є різними, що унеможливлює об`єднання їх позовних вимог в одне провадження.

Посилання заявника на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 23 жовтня 2019 року у справі № 902/434/19 та від 31 жовтня 2019 року у справі № 922/1359/19 не беруться колегією суддів до уваги, оскільки в наведених справах розглядалися питання об`єднання позовних вимог одного позивача до декількох відповідачів, а у справі, яка переглядається - навпаки, тобто вказані правові висновки не є релевантними.

Посилання заявника на постанову Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі № 914/2191/16, є безпідставним, оскільки така постанова в Єдиному державному реєстрі судових рішень взагалі відсутня.

Отже, доводи касаційної скарги не можуть бути підставами для скасування судових рішень, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм процесуального права, були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції з наданням відповідної правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах закону, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість його судового рішення не впливають, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Пантюховим Валерієм Сергійовичем, залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2022 року, в незміненій після апеляційного перегляду частині, та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник О. В. Білоконь Б. І. Гулько Г. В. Коломієць Р. А. Лідовець