БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1537/23
Провадження № 2/497/570/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

10.10.2023 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання Ільєва Д.Д.,

розглянувши за відсутністю сторін заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів для утримання двох неповнолітніх дітей та на утримання позивачки до виповнення молодшоій дитині трьох років,

ВСТАНОВИВ:

10.07.2023р. позивачка звернулася до суду вищевказаним позовом, яким просить стягнути з відповідача аліменти на її користь для утримання їхних спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - у твердій грошовій сумі, - в розмірі 30000грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення цього позову, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення кожним з дітей повноліття, а також вона просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі, - в розмірі 15000грн. - на своє утримання як матері їхньої спільної дитини, з якою проживає дитина віком до 3-х років, а саме, - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - з дня подання позову і до досягнення дитиною 3-х років - до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обгрунтування вимог позову позивачка посилається на те, що відповідач, який є батьком дитини, не надає у добровільному порядку матеріальної допомоги для утримання дітей, що проживають з нею, позивачкою, але має таку можливість, оскільки працює за кордоном і має дохід 4тис.Євро, що підтверджується придбанням ним двох квартир в м.Одеса, які він здає в оренду. Вона, позивачка, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, не працює, а відповідач відмовляється надавати матеріальну підтримку. Вона переконана, що відповідач має змогу надавати їй матеріальну допомогу на утримання дітей, оскільки обіцяв їй це, але за рішенням суду, у тому числі він мажє змогу надати допомогу і на утримання як своєї дружини, тому вона з змушена звернутися до суду.

Позивачка у судове засідання не прибула, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач ОСОБА_5 був повідомлений судом належним чином про час та місце судового засідання, про що в матеріалах справи є відповідні докази, будь-яких пояснень, заперечень та жодних доказів на спростування вищевикладеного від нього суду не надійшло, тому суд обґрунтовано ухвалив справу розглянути заочно.

Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини:

- зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , що видане 21.05.2019р. Службою цивільного стану Чадир-Лунга вбачається, що сторони з 22.10.2010р. перебувають у зареєстрованому шлюбі ( а/з№70) (а.с.5);

- від цього шлюбу сторони мають спільних дітей сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про його народження (серії НОМЕР_2 , яке було видане 02.11.2011р. відділом ДРАЦС Болградського районного управління юстиції Одеської області, а/з№218, а.с.9), та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про його народження (серії НОМЕР_3 , яке було видане 21.04.2021р. Болградським районним відділом ДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м.Одеса), а/з№83, а.с.11), згідно яких відповідач є батьком дітей;

- з довідки Болградської міської ради Одеської області від 13.06.2023р. за №746 вбачається, що діти сторін ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровани та проживають зі своєю матір`ю позивачкою, на утриманні якої перебувають, і ця обставина ніким і нічим не спростована (а.с.13);

- згідно медичної документаці, доданої до позову від 22.03.2023р., - позивачка має вади здоров`я, потребує лікування;

- відповідно до рахунку на ім`я ОСОБА_8 , він отримав 31.03.2021р. та 21.09.2022р. заробітну плату 3тис.861Євро (а.с.24-28);

- наявність у відповідача у власності нерухомого житла у виді квартир в смт Авангард Одеської облбасті - підтверджується наданими суду витагами з державного реєстру нерухомого майна (а.с.45-55);

- позивачка стверджує, що її чоловік отримує таку заробітну плату щомісячно і має змогу надавати їй матеріальну допомогу саме в тому розмірі, в якому вона просить, але лише за рішенням суду, надані нею докази нічим не спростовуються.

При вирішенні спору суд має виходити з положень ст.8 ЗУ „Про охорону дитинства, за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст.180,ч.ч.1-2ст.181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька), АБО у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом в разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно ч.1ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів недомовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той з батьків, або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., що ратифікована Постановою ВР України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р. - держава Україна визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Статтею179 СК України регламентовано право власності на аліменти, одержані на дитину, - які є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Так, виходячи з встановленого державою розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та обоюдного обов`язку батьків на їх утримання, а також обставини для необхідного рівня життя дитини, гармонійного розвитку, наявності у відповідача можливостей, відсутність доказів про його дохід, суд дійшов висновку, що доцільно підлягає визначенню аліменти для утримання дітей сторін у твердій грошовій сумі - в розмірі 30000грн. на місяць, щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.07.2023 року з дня звернення позивачкою з даним позовом до суду, та, - і до досягнення кожним з дітей повноліття.

Щодо вимоги позивачки про стягнення аліментів на своє утримання як матері дитини, батьком якої є відповідач, суд встановив наступне.

Згідно наданихсуду відомостей та доказів, - позивачка на даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, а тому, таким чином, - не має можливості повною мірою матеріально забезпечувати себе та дітей, матеріальне становище її не є достатнім для самостійного забезпечення належного рівня життя себе і дитини.

Згідно ч.1ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Ч.1ст.19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Частиною 3 статті 182 СК України передбачено, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів в разі встановлення наявності в нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доході» боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, ст. 70 цього Закону. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів - 50 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання жінки до досягнення дитиною трьох років суд виходить із положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а також бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Так, статтею 75 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Частиною 2 статті 84 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з вимогами частини 4 статті 84 Сімейного кодексу України, право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини 6 статті 84 Сімейного кодексу України, визначено, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу, а, відповідно до ст.91 СК України, право на утримання від батька дитини має також жінка, яка не перебуває в офіційному шлюбі, в разі проживання з нею дитини.

Згідно ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом N 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Отже, сімейним законодавством України, як і нормами міжнародного прва, які ратифіковані Україною, передбачено право дружині-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Відповідно до вимог ст.77 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Ч.1 статті 80 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання, як матері дитини, з якою проживає дитина і на утриманні якої перебуває, у розмірі 15000грн щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, - підлягає задоволенню. Згідно з вимогами ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Судом встановлено, що безспірних доказів, які б свідчили про те, що відповідач є неспроможним надавати таку допомогу, суду не надано.

Суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову на відповідача. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст.5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір підлягає стягненню судом з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.196 СК України, п.22 Постанови №3 Пленуму ВС України від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд

ухвалив:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів для утримання двох неповнолітніх дітей та на утримання позивачки до виповнення молодшоій дитині трьох років.

Стягнути з відповідача ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ), - на користь позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_5 ), - аліменти для утримання їхніх спільних двох дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - в твердій грошовій сумі - в розмірі по 30000 (тридцять тисяч) гривень на кожного з дітей щомісячно, але не менш, ніж передбачені законодавством 50 % прожиткового мінімуму, визначеного законодавством для дитини відповідного віку, і стягувати в аліменти у такому розмірі з дня звернення позивачки до суду з даним позовом - з 10.07.2023р. і до повноліття кожного з дітей - до ІНФОРМАЦІЯ_6 - до повноліття ОСОБА_10 , зі щорічною індексацією цих сум відповідно до Закону.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ), - на користь позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_5 ), - аліменти для її утримання в твердій грошовій сумі - в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення трирічного віку їхньою спільною дитиною - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме, - з 10.07.2023р. і до 13.04.2024р.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Розмір аліментів стягуваний у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ), на користь держави судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок за вимогу про стягнення аліментів для утримання дітей.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ), на користь держави судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок за вимогу про стягнення аліментів для утримання матері дитини.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за заявою відповідача.

Рішення суду також може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а відповідач - в той же строк після отримання ухвали за результатами розгляду його заяви про перегляд заочного рішення, після сплину цього строку рішення набирає законної сили. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: bg.od.court.gov.ua.

Повний текст судового рішення виготовлено 10.10.2023 року.

Суддя А.В. Кравцова