У Х В А Л А

10 жовтня 2023року

м. Київ

справа № 713/1618/22

провадження № 61-13562ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 30 березня 2023 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 21 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , про поділ майна подружжя, просив: визнати об`єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 незавершений будівництвом житловий будинок готовністю 91 % з належними до нього господарськими спорудами, розташований на АДРЕСА_1 ; визнати за ним право власності на 1/2 ідеальну частку незавершеного будівництвом житлового будинку готовністю 91% з господарськими спорудами, який розташований на АДРЕСА_1 ; припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на незавершений будівництвом житловий будинок готовністю 91 % з господарськими спорудами, розташований на АДРЕСА_1 ; визнати за ним право власності на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер :01:002:1425, цільовим призначенням - 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована на АДРЕСА_1 ; припинити право власності ОСОБА_1 на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер :01:002:1425, з цільовим призначенням - 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану на АДРЕСА_1 .

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 27 жовтня 2022 року, залишеним без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 27 грудня 2022 року, позов задоволено.

Визнано об`єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 незавершений будівництвом житловий будинок готовністю 91 % з належними до нього господарськими спорудами, розташований на АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 ідеальну частку незавершеного будівництвом житлового будинку готовністю 91 % з господарськими спорудами, розташованого на АДРЕСА_1 .

Припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на незавершений будівництвом житловий будинок готовністю 91 % з господарськими спорудами, розташований на АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер :01:002:1425, з цільовим призначенням - 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої на АДРЕСА_1 .

Припинено право власності ОСОБА_1 на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер :01:002:1425, з цільовим призначенням - 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої на АДРЕСА_1 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

09 березня 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 27 жовтня 2022 року.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 30 березня 2023 року, залишене без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 21 червня 2023 року, заяву ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами задоволено.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 27 жовтня 2022 року у цивільній справі № 713/1618/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, придбаного під час шлюбу та визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки - змінено за нововиявленими обставинами. Позов ОСОБА_2 задоволено повністю.

Визнано об`єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, що розташований на АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 ідеальну частку житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, який розташований на АДРЕСА_1 .

Припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, який розташований на АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер :01:002:1425, цільовим призначенням - 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована на АДРЕСА_1 .

Припинено право власності ОСОБА_1 на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер :01:002:1425, цільовим призначенням - 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована на АДРЕСА_1 .

13 вересня 2023 року ОСОБА_1 направила до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 30 березня 2023 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 21 червня 2023 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Згідно із частинами першою, другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Чернівецький апеляційний суд прийняв постанову 21 червня 2023 року, повний текст рішення складений 23 червня 2023 року, останній день строку на касаційне оскарження припадав на 24 липня 2023 року (з урахуваннням вихідних днів), а скаргу направлено поштовим зв`язком 13 вересня 2023 року.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Заявниця не порушує питання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

До касаційної скарги долучено квитанцію про сплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 6 267,82 грн. Розмір сплаченого судового збору не обґрунтовано.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина перша статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 01 січня 2022 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2 481,00 грн.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Подана касаційна скарга та зміст оскаржуваних судових рішень не містять відомостей щодо ціни позову (вартості 1/2 частки житлового будинку та 1/2 частки земельної ділянки).

Необхідно зазначити, що без надання відомостей щодо ціни позову, касаційний суд позбавлений можливості визначити розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання касаційної скарги.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Згідно з частиною першою статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

У касаційній скарзі заявниця зазначає, що оскаржує рішення судів попередніх інстанцій з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини третьої статті 411 ЦПК України.

Проте, наявність підстав, передбачених пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України (невстановлення судом фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази), може бути підставою для скасування судового рішення лише за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Отже, для застосування підстав касаційного оскарження судового рішення, передбачених пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України, пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, необхідно визначити одну із підстав касаційного оскарження, передбачену пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Крім того, посилаючись на те, що суд встановив обставини на підставі недопустимих доказів, заявниця не зазначила, які докази у справі є недопустимими та які саме обставини були встановлені на підставі цих недопустимих доказів.

Отже, заявниці необхідно надати заяву про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження та зазначити поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження та надати докази на їх підтвердження, надати докази, які б підтвердили вартість спірних 1/2 частки житлового будинку та 1/2 частки земельної ділянки, вказати ціну позову, надати суду уточнену редакцію касаційної скарги, у якій зазначити передбачені підстави касаційного оскарження судового рішення, а також надіслати суду копії уточненої редакції касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників.

Відповідно до частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків двадцятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернена заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник