Справа № 191/1142/17
Провадження № 4-с/191/8/23
У Х В А Л А

іменем України

26 вересня 2023 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прижигалінської Т.В.

за участю секретаря Вехник С.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Синельниківського відділу державної виконавчої служби Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) Курбатової Марини Сергіївни, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Синельниківського відділу державної виконавчої служби Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) Курбатової Марини Сергіївни, згідно якої просить визнати протиправною відмову виконавця Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління МЮ (м.Одеса) Курбатової Марини Сергіївни щодо відмови зняття арешту з коштів, що містяться та/або надходитимуть як заробітна плата на рахунок № НОМЕР_1 , що відкритий на ім`я ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк», накладений в межах виконавчого провадження № 165538660; здійснити дії щодо зняття арешту з зарплатного рахунку боржника військовослужбовця, власником якого є ОСОБА_1 , ІПН : НОМЕР_2 , рахунок : НОМЕР_1 , в банку АБ «ПриватБанк»; здійснити дії щодо перерахунку боргу та закінчити виконавче провадження № 66827839.

В обґрунтування свої вимог скаржник зазначив, що на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження №165538660, в рамках якого було накладено арешт на його заробітний рахунок для виплати йому грошового забезпечення, як військовослужбовцю. Довідкою від 19.07.2023 року підтверджується, що він проходить військову службу у в/ч НОМЕР_3 АДРЕСА_1 . Довідкою наданою банківською установою підтверджується, що рахунок використовується для отримання заробітної плати (грошового забезпечення). Також наданими документами підтверджується, що він на сьогодні являється військовослужбовцем та отримує відповідне грошове забезпечення. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області , яке набрало законної сили 19.12.2017 року вирішено позбавити його батьківських прав відносно неповнолітнього сина. На підставі вищевикладених обставин, він звернувся до державного виконавця Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління МЮ (м.Одеса) Курбатової Марини Сергіївни з проханням здійснити дії щодо зняття арешту з зарплатного рахунку, здійснити дії щодо перерахунку боргу, закінчити виконавче провадження. На що було отримано відповідь від 04.08.2023 року №33682, в якій зазначається, що законних підстав для закінчення виконавчого провадження та зняття арешту з коштів боржника немає. Вважає що дана відмова є протиправною та суперечить нормам чинного законодавства України.

13.09.2023 року від державного виконавця Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління МЮ (м.Одеса) Курбатової М.С. надійшов відзив в якому зазначено, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження №16553860 , з примусового виконання виконавчого листа №16553860 від 17.10.2007 року виданого Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 . Державним виконавцем, у відповідності до ч.1 п.4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», було обчислено сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів в ньому враховані всі наявні чеки про сплату аліментів. Заборгованість зі сплати аліментів на момент повноліття дитини складала 156900,49 грн. На підставі статті 71 ЗУ «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 % суми заборгованості зі сплати аліментів, тому державним виконавцем було винесено постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50% від загальної суми боргу у розмірі 78450,24 грн. На підставі статті 56 ЗУ «Про виконавче провадження» Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, тому державним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника, так як боржник рішення суду добровільно не виконував. Саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх обліковування на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». АТ КБ «ПРИВАТ БАНК», на яке нормами статті 52 Закону N 1404-УІІІ покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладену арешту на кошти боржника виконало. Зазначене свідчить про те, що банк також не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення. Довідка з АТКБ «Приват банк» яка міститься в матеріалах виконавчого провадження не визначає статус рахунку боржника, що має спеціальний режим використання. Така довідка не може бути підставою для зняття арешту з коштів боржника. Просить відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Скаржник в судове засідання не з`явився, до його початку надав заяву про розгляд справи без його участі, вимоги скарги підтримує та просить їх задовольнити.

До початку судового засідання від начальника Синельникінського ВДВС Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) В. Кирпа надійшла заява про розгляд справи без участі державного виконавця Курбатової М.С., у зв`язку з загруженістю державного виконавця.

Суд, дослідивши матеріали цивільних справ №2-2025/07 та №191/1142/17, матеріали виконавчого провадження №16553860, та оцінивши їх у сукупності дійшов наступного висновку.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (стаття 1 ЦПК України).

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статей 1, 5 Закону N 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частин першої та другої статті 18 Закону N 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Питання організації, порядку та умов виконання судових рішень і рішень інших органів, що підлягають примусовому виконанню, зокрема звернення стягнення на кошти боржника на рахунках в банках, передбачені як Законом N 1404-VIII, так і Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України N 512/5 від 02 квітня 2012 року (далі - Інструкція).

Відповідно до частини 7 статті 26 Закону N 1404-VIII у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

Частиною першою статті 48 Закону N 1404-VIII визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до частин першої та другої статті 56 Закону N 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до пункту 7 розділу VIII Інструкції, розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів, виконавець зобов`язаний винести постанову відповідно до частини першої статті 48 Закону N 1404-VIII про звернення стягнення на майно боржника, його арешті або вилучені вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення (частини третя та четверта статті 56 Закону N 1404-VIII).

Крім того, частина восьма розділу VIII Інструкції визначає, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові про накладення арешту зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

При цьому частина перша та друга стаття 48 Закону N 1404-VIII чітко визначають порядок звернення стягнення на майно боржника та обмеження щодо накладення арешту на кошти, що знаходяться на банківських рахунках боржника, у випадках визначених Законами зазначеними у частині другій цієї статті та на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 68 Закону N 1404-VIII стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається: 1) у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, 2) відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, 3)у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів, зокрема аліментів.

Зняття арешту з коштів, що складають заробітну плату, здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону N 1404-VIII на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих статус коштів виключно із заробітної плати, або на підставі повідомлення банку про заборону накладення арешту на такий рахунок відповідно до частини другої вищевказаної статті.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 59 Закону N 1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на кошти, що знаходяться на цьому рахунку, заборонено законом.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України "Про виконавче провадження".

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України "Про виконавче провадження").

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі N 905/361/19 (провадження N 12-28гс20) (пункти 7.14, 7.15 постанови).

При цьому передбачене абзацом другим частини другої статті 59 Закону N 1404-VIII зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до підпункту 1 частини четвертої статті 59 цього закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

Для боржника надання вищевказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків. Однак це не виключає зобов`язання банку при виконанні приписів державного та/або приватного виконавця окремо від боржника повідомити виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку з забороною встановленою законом.

У випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів.

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.02.2021 року державним виконавцем Синельниківського відділу державної виконавчої служби Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) Курбатовою Мариною Сергіївною було відкрито виконавче провадження № 16553860 на підставі виконавчого документу : виконавчий лист №2-2025 виданий 17.10.2007 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі частини.

Постановою від 16.02.2021 року державним виконавцем Синельниківського відділу державної виконавчої служби Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) Курбатовою Мариною Сергіївною було накладено арешт га грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 145 597, 14 грн.

Згідно постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 02.03.2023 року державним виконавцем Синельниківського відділу державної виконавчої служби Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) Курбатовою Мариною Сергіївною встановлено, що боржник ОСОБА_1 проходить війському службу у в/ч НОМЕР_3 та відповідно звернено стягнення на його доходи.

З довідки за реквізитами від 25.03.2022 року наданою АТ КБ «Приват банк» вбачається, що ОСОБА_1 відкрито рахунок НОМЕР_4 для поповнення рахунку в інших українських банках IBAN НОМЕР_1 .

З матеріалів скарги та матеріалів виконавчого провадження вбачається, що банком надана лише довідка від 25.03.2022 року за реквізитами, згідно якої вказаний номер рахунку, IBAN НОМЕР_1 , призначення платежу поповнення рахунку ОСОБА_1 .

Тобто, ні банком, ні скаржником не було надано документальних підтверджень, що на вказаному рахунку містяться кошти із статусом заробітної плати.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, судом встановлено, що державним виконавцем прийнята оскаржувана постанова в межах його повноважень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», а його діїне порушують прав боржника ОСОБА_1 , тому відсутні підстави для задоволення його вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.477, 451 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Синельниківського відділу державної виконавчої служби Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) Курбатової Марини Сергіївни, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т. В. Прижигалінська