Житомирський апеляційний суд
Справа №285/837/23 Головуючий у 1-й інст. Літвин О. О.
Категорія 21 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Коломієць О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі

цивільну справу №285/837/23 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Звягельської міської ради Житомирської області про визнання протиправними дій та витребування земельної ділянки

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04 липня 2023 року, яка постановлена під головуванням судді Літвин О.О. у м.Звягелі,

в с т а н о в и в:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до виконкому Звягельської міської ради. Просить визнати протиправними діяння суб`єкта владних повноважень виконкому Звягельської (Новоград-Волинської) міської ради та зобов`язати вчинити певні дії, а саме, вирішити питання витребування земельної ділянки площею 0,0307 га, кадастровий номер :00:017:0654, із незаконного володіння ОСОБА_2 , що порушує право позивача на придбане ним майно, яке знаходиться на вказаній земельній ділянці та право на оформлення ним зазначеної земельної ділянки для отримання в оренду згідно з рішенням міськради від 16 листопада 2006 року №81. До матеріалів позову ОСОБА_1 долучено клопотання про звільнення його від сплати судового збору, яке обґрунтовано тим, що його майновий стан не дозволяє повністю (навіть частково) сплатити судовий збір, оскільки його доходи складаються виключно з мінімальної пенсії за віком. Окрім цього, він є батьком багатодітної сім`ї.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 08 лютого 2023 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору було відмовлено, а позовна заява була залишена без руху з наданням строку для сплати судового збору в сумі 4 073,60 грн. Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 13 лютого 2023 року позовна заява була повернута ОСОБА_1 . Постановою Житомирського апеляційного суду від 05 червня 2023 року ухвала Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 13 лютого 2023 року скасована, а справа направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 червня 2023 року ОСОБА_1 повторно відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, а позовна заява залишена без руху та наданий строк терміном десять днів з дня отримання копії цієї ухвали для сплати судового збору в сумі 2 147,20 грн.

Позиція суду стосовно повторної відмови у звільненні від сплати судового збору мотивована тим, що надані у розпорядження суду письмові докази майнового стану позивача не ілюструють незадовільне (скрутне) майнове становище. Крім цього, надання безоплатної правової допомоги для представництва у суді також не може бути підставою для звільнення позивача від сплати судового збору. Також термін дії посвідчення багатодітної сім`ї сплив у 2016 році, а заявник не надав доказів, що його повнолітні діти перебувають на його утриманні. Щодо підстав залишення позовної заяви без руху суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 слід сплатити судовий збір у розмірі 2147,20 грн, але останній цього не здійснив.

На виконання вищевказаної ухвали суду першої інстанції про залишення позову без руху, 20 червня 2023 року до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області надійшов лист ОСОБА_1 про усунення недоліків, у якому йдеться про те, що відмовляючи у задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, суд першої інстанції не надав оцінки доказам його матеріального стану.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04 липня 2023 року позовна заява повернута ОСОБА_1 повторно.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу про повторне повернення позовної заяви скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції, нехтуючи висновками Житомирського апеляційного суду в постанові від 05 червня 2023 року, повторно неналежним чином розглянув його клопотання стосовно звільнення від сплати судового збору та не врахував його майновий стан. Переконаний у тому, що такі дії суду першої інстанції позбавляють його у доступі до правосуддя.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, хоча виконком Звягельської міської ради отримав копії ухвали про відкриття апеляційного провадження та апеляційну скаргу з додатками до неї. За змістом частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції від 04 липня 2023 року про повторне повернення позовної заяви ОСОБА_1 відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Визнаючи позовну заяву неподаною та повертаючи її ОСОБА_1 повторно, суд першої інстанції виходив із того, що повторно розглянувши клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору, не було встановлено підстав для його задоволення, оскільки доступ до правосуддя не може бути абсолютним та слід точно дотримуватися процесуального алгоритму. При цьому, відстрочення або розстрочення сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду. Так, позивач не віднесений до осіб, які законом звільнені від сплати судового збору. Визначення майнового стану сторони є оціночним і залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень його майнового стану. Надані ОСОБА_1 довідки про перебування його на обліку в пенсійному органі та неотримання соціальних допомог частково відображає інформацію про доходи за 2022 рік, які не ілюструють незадовільне (скрутне) майнове становище. Надання безоплатної правової допомоги для представництва інтересів в суді також не може бути підставою для звільнення від сплати судового збору. Усі шестеро дітей досягли повноліття і відомостей про те, що вони перебувають на утриманні ОСОБА_1 матеріали справи не містять. Наявність дітей не є підставою для звільнення від сплати судового збору. У позовній заяві дві вимоги, що мають немайновий характер. Судовий збір повинен бути сплачений за кожну вимогу окремо та складає 2 147,20 грн, що є співрозмірним і не обмежує прав особи на доступ до правосуддя. При застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості. Відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору є дискреційними повноваженнями суду, під яким слід розуміти повноваження, яке судовий орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Ухвала про залишення позову без руху отримана ОСОБА_1 16 червня 2023 року, але недоліки усувати ОСОБА_1 повторно відмовився, про що зазначив у своїй заяві від 20 червня 2023 року. Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що недоліки ОСОБА_1 не усунув, а тому вважав позовну заяву неподаною та повернув її позивачу повторно.

Колегія суддів не може повністю погодитися із таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

За положеннями частини четвертої ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до положень частини першої ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з частиною другою ст.185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів із дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (частина третя ст.185 ЦПК України).

Із змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 заявлені вимоги: 1) про визнання протиправними діяння суб`єкта владних повноважень виконавчого комітету Звягельської (Новоград-Волинської) міської ради та 2) зобов`язання вчинити певні дії, а саме, вирішити питання витребування земельної ділянки площею 0,0307 га, кадастровий номер :00:017:0654, із незаконного володіння ОСОБА_2 , що порушує право позивача на придбане ним майно, яке знаходиться на вказаній земельній ділянці та право на оформлення ним зазначеної земельної ділянки для отримання в оренду згідно з рішенням міськради від 16 листопада 2006 року №81.

У постанові Верховного Суду від 18 вересня 2023 року в справі №758/5118/21 відображений правовий висновок про те, що до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Враховуючи висновки Верховного Суду, а також з огляду на заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги, позивач просить суд вирішити спір щодо двох вимог немайнового характеру.

ОСОБА_1 до матеріалів позову долучив клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке обґрунтував тим, що його майновий стан не дозволяє сплатити повністю або частково судовий збір, його доходи складаються з мінімальної пенсії за віком, центром із надання безоплатної вторинної допомоги його визнано суб`єктом права на безоплатну правову допомогу та він є членом малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї (а.с.16-17).

Майновий стан позивача підтверджується довідкою про доходи №391308 (а.с.18). Так, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Новоград-Волинському об`єднаному управління ПФУ в Житомирській області і отримує пенсію за віком. Сукупний розмір такої пенсії за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року склав 25 000,14 грн. Окрім цього, із відомостей з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків від 13 січня 2023 року №0615-23-00236 убачається, що інформація про доходи за період із 1-го по 3-й квартал 2022 року відсутня (а.с.19). Разом із тим, довідкою про отримання (недоотримання допомоги) від 13 січня 2023 року №37 підтверджується факт, що у 2022 році позивач не отримував жодних видів соціальних допомог (а.с.20). Отже, сума сукупного річного доходу позивача за 2022 рік склала 25 000,14 грн.

Відповідно до положень частини першої та третьої ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Порядок сплати судового збору встановлюється положеннями Закону України «Про судовий збір». Так, відповідно до абз.2 п.2 частини другої ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Абзацом другим частини третьої ст.6 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Приписи абз.3 ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2023 рік" вказують на те, що прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2023 року становить 2 684 гривня.

Відтак судовий збір становить 2 147,20 грн, виходячи з того, що сума судового збору за одну вимогу немайнового характеру виражена у грошовому еквіваленті становить 1 073 грн 60 коп. (2 684 грн. * 0,4= 1 073,60 грн). Водночас, оскільки в межах позову заявлено дві вимоги немайнового характеру, то загальна сума судового збору, яка підлягає до сплати становить 2 147 грн 20 коп. (1 073,60 грн.* 2), як правильно визначив суд першої інстанції в ухвалі про залишення позовної заяви без руху.

Разом із тим, відповідно до положень п.1 частини першої ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справ за таких умов: розмір судового збору перевищує 5% розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Приписи частини другої ст.8 Закону України «Про судовий збір» передбачають, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

За простим математичним підрахунком 5% від розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік становить 1 250 грн (25 000,14 грн.*5/100).

Отже, розмір судового збору перевищує 5% від розміру річного доходу позивача за 2022 рік (попередній) (2 147,20 грн > 1 250 грн), а тому були наявні усі підстави для задоволення клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору при подачі ним прозову з двома вимогами немайнового характеру, а висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для звільнення від сплати судового збору та надання строку для його сплати є помилковими, ухвала про залишення позовної заяви без руху для сплати судового збору безпідставна та суперечить положенням Закону України «Про судовий збір», а тому відповідно відсутні підстави для визнання позовної заяви неподаною та її повернення ОСОБА_1 .

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 рішення у справі "Ашингдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom, заява № 8225/78), пункт 96 рішення у справі "Кромбах проти Франції" (Krombach v. France, заява № 29731 /96).

ЄСПЛ також у справі «Корня проти Республіки Молдова» (заява № 22735/07, п.п. 21-26; констатовано порушення пункту 1 статті 6 Конвенції) зазначив, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним й може підлягати в деяких випадках обмеженням. Суд повинен переконатись у тому, що застосовані заходи не обмежують та не знижують можливості доступу до суду таким чином, що порушується сам зміст цього права. Більше того, обмеження буде неспівмірним з пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законну мету та якщо не існує розумної співмірності між застосованими заходами і переслідуваною метою (рішення у справі «Уейт і Кеннеді проти Німеччини», заява № 26083/94, пункт 59). Право на доступ до суду буде порушеним, коли регулювання не переслідує більше мету правової безпеки і належного управління правосуддям, а являє собою бар`єр, який перешкоджає особі добитися розгляду по суті своєї справи компетентним судом (рішення у справі «Цалкізіс проти Греції», заява № 11801/04, пункт 44).

У постанові Верховного суду від 05 серпня 2020 року у справі №177/1163/16-ц (провадження №61-2250св20) відображено правовий висновок згідно якого при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

Відмовляючи у звільненні від сплати судового збору, визнаючи позовну заяву неподаною та повернувши її ОСОБА_1 , суд першої інстанції не переконався, що застосовані заходи не обмежують та не знижують можливості доступу позивача до суду. Крім цього, суд не передбачив, що застосоване ним обмеження буде неспівмірним з пунктом 1 статті 6 Конвенції, оскільки у даному випадку, фактично, не існує розумної співмірності між застосованими заходами і переслідуваною метою.

Щодо визначення іншого складу суду, колегія суддів зазначає, що у порядку ст.33 ЦПК України визначення складу суду здійснюється Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою і не належить до повноважень апеляційного суду. Крім того, зміст частини першої ст.37 ЦПК України передбачає, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участь у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Наразі судом першої інстанції рішення у цій справі ще не ухвалено та ухвала про закриття провадження у справі не виносилася, оскільки навіть не відкрито провадження у справі.

Відповідно до положень ст.379 ЦПК України ухвала суду першої інстанції про визнання позовної заяви неподаною та її повернення скасовується, а справа направляється для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки встановлено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Керуючись ст.ст.268,367-368,374,379, 381-382,384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04 липня 2023 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: