Справа № 682/1043/23
Провадження № 2/682/365/2023
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2023 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі :
головуючої судді Матвєєвої Н.В.,
з участю секретарки судових засідань Дубовки Г.Ю.,
представника позивача - адвоката Плакса В.А.
представників відповідача - адвокатів Кеєр О.С., Кадигроб А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Славута Хмельницької області у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю " Сільськогосподарське підприємство "Дніпро" про скасування державної реєстрації іншого речового права (права оренди),
ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Плакса В.А. звернулася до суду з позовом до ТОВ "Сільськогосподарського підприємства "Дніпро" про скасування державної реєстрації іншого речового права (права оренди).
Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.04.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
29.05.2023 року позивачка та представник позивача надали до суду заяву про зміну підстав позову, в якій зазначили, що на їх неодноразові запити не було надано копію додаткової угоди від 20.08.2019 року укладеної з ТОВ СГП "Дніпро" до договору оренди земельної ділянки, власником якої була ОСОБА_2 . Лише до відзиву на позов ТОВ СГП "Дніпро" долучив копію оспорюваної додаткової угоди від 20 серпня 2019 року, в якій зазначено, що вона укладена із ОСОБА_1 . Позивачка категорично заперечує факт підписання наданої відповідачем додаткової угоди, отримання будь-яких пропозицій щодо її укладення від відповідача, погодження між сторонами істотних умов вказаного правочину, а також у позивача відсутній примірник зазначеного правочину. Оспорювана додаткова угода від 20.08.2019 року, до договору оренди землі від 20.08.2013 року є неукладеною, тим самим порушуються права позивача на розпорядження належних йому умов. Державний реєстратор під час проведення державної реєстрації Додаткової угоди до договору землі щодо земельної ділянки позивача, не перевірив його відповідність вимогам законодавства та зареєстрував фактично неукладений правочин, за таких обставин державна реєстрація підлягає скасуванню. Наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про строк права оренди земельної ділянки за відповідачем, який не грунтується на укладеному правочині, порушує права та законні інтереси позивача на користування та розпорядження належною йому земельною ділянкою шляхом самостійного господарювання на ній або передачі її в оренду іншим особам. Ефективним способом порушеного права є скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державних реєстраторів, що забезпечить реальне відновлення порушених прав.
Під час підготовчого судового засідання позивачка та її представник не підтримали вказане клопотання та не наполягали на призначенні почеркознавчої експертизи у зв`язку із ненаданням відповідачем оригіналу оспорюваної додаткової угоди від 20.08.2019 року.
Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 07.08.2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті на 21.08.2023 року о 14.00 год.
В судовому засіданні позивача та її представник позовні вимоги із зміною підстав позову підтримали.
Позивачка надала пояснення під присягою в якості свідка, зазначивши, що їй відомо про укладений між її матір`ю - ОСОБА_2 та ТОВ "СГП "Дніпро" договір оренди земельної ділянки від 20.08.2013 року, бо вона неодноразово отримувала від її імені орендну плату. Після смерті ОСОБА_2 вона прийняла спадщину і оформила право власності на зазначену земельну ділянку площею 2,6954 га, із цільовим призначенням : для ведення сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ганнопільської сільської ради. Для цього звернулася до ТОВ "СГП "Дніпро" і надала всі правовстановлюючі документи на земельну ділянку, повідомивши, що є спадкоємцем після смерті матері. Як правонаступник отримувала орендну плату, по закінченню договору оренди не мала наміру продовжувати договірні відносини із ТОВ "СГП"Дніпро", оскільки орендар порушував умови договору оренди, несвоєчасно сплачував орендну плату. В 2023 році з Державного реєстрі речових прав на нерухоме майно вона дізналася про наявність додаткової угоди, укладеної 20.08.2019 року, з ТОВ "СГП"Дніпро". Після чого звернулася до відповідача з проханням надати копію вказаної додаткової угоди, їй було відмовлено. Її представнику також було відмовлено в її наданні. Вона не укладала і не підписувала спірної додаткової угоди від 20.08.2019 року, щодо її укладення для неї від ТОВ "СГП "Дніпро" не надходило жодних пропозицій, тому вказана угода є неукладеною та порушує її права як власника земельної ділянки.
Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнала, вказавши, що 20.08.2013 року було укладено договір оренди землі між ТОВ "СГП"Дніпро" та ОСОБА_2 , про що 18.08.2014 року внесено відповідний запис до реєстру речових прав на нерухоме майно за номером 31935970. Більше того, ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом 10.06.2019, про що і внесено відповідний запис про право власності № 319343367, індексний номер 47282676. Позивачка стверджує, що жодних угод з відповідачем не укладала, жодних пропозицій на укладання додаткової угоди від відповідача не отримувала. Проте зазначає про отримання орендної плати від відповідача як власник земельної ділянки, надавши правовстановлюючі документи про переоформлення своїх спадкових прав, що свідчить про суперечливу поведінку позивачки. Вважає, що визнання позивачкою факту отримання орендної плати, повідомлення про смерть ОСОБА_2 , звернення до орендаря з усіма документами свідчить про те, що позивачкою зроблені всі дії для укладення та підписання додаткової угоди і лише підтверджує дійсність додаткової угоди від 20.08.2019 року та наміри позивача продовжувати орендні відносини з відповідачем. Відповідач не заперечує проти клопотання про призначення комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи документа, оскільки не вбачає підстав підробки та внесення будь-яких змін до Додаткової угоди від 20.08.2019 року. У відповідача немає сумнівів щодо дійсності укладеної додаткової угоди, тому немає підстав для призначення почеркознавчої експертизи. ТОВ "СГП "Дніпро" належним чином виконує всі зобов`язання за договором оренди, не порушувало жодних істотних умов договору оренди землі від 20.08.2013 року та є відповідальним орендарем. Позивач зловживає своїми правами подавши завідомо безпідставний позов та намагається ввести суд в оману, шляхом подання позову із завідомо суперечливими та неправдивими твердженнями, який має очевидно штучний характер. З приводу оригіналу Додаткової угоди від 20.08.2019 року представник відповідача зазначила, що його було втрачено з початком воєнних дій в Україні, оскільки працівники ТОВ "СГП "Дніпро" забирали документи по домівках, і пошуки результатів не дали. Відповідь представнику позивачки щодо неукладення Додаткової угоди від 20.08.2019 року надавалася тоді, коли більшість працівників були відсутні на робочих місцях і власник не зміг знайти Додаткової угоди у відповідній папці. В подальшому в реєстраційній справі було виявлено копію Додаткової угоди від 20.08.2019 року і почалися пошуки оригіналу. На даний час оригінал оспорюваної Додаткової угоди від 20.08.2019 року надати суду не може.
Заслухавши вступні слова учасників справи, дослідивши докази у справі в їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України, суд приходить до висновку.
З відповіді на адвокатський запит № 2023/10-04-2 від 10.04.2023 року адвоката ОСОБА_4 , генеральний директор ТОВ "СГП "Дніпро" повідомив, що Додаткова угода від 20.08.2019 року до договору оренди земельної ділянки не укладалася та надав копію договору оренди земельної ділянки від 20.08.2013 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ "СГП "Дніпро" і копії відомостей та касових ордерів на підтвердження здійснення сплати орендних платежів.
З відомостей про виплату орендної плати вбачається, що в 2016, 2017, 2018 році орендна плата виплачувалася ОСОБА_2 , а з видаткових касових ордерів від 05.08.2022, 23.12.2021, 21.04.2023 слідує, що орендна плата за земельний пай виплачувалася ОСОБА_1 , чого позивачка не заперечувала.
З відповіді приватного нотаріуса Шепетівського районного нотаріального округу Якимчук І.П. від 14.06.2023 року на ухвалу суду про витребування доказів слідує, що в неї наявна лише спадкова справа № 59/2019, заведена після смерті ОСОБА_2 ,яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , копії якої вона надала суду.
12.09.2023 представником ТОВ "СГП "Дніпро" заявлене клопотання про долучення доказів до справи : копії адвокатських протоколів допитів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 від 11.09.2023, на підтвердження факту підписання Додаткової угоди від 20.08.2019 року позивачкою ОСОБА_1 . Зазначені докази на підставі ст.83 ЦПК України не були прийняті судом, оскільки вони не були подані у строк, встановлений судом, разом із відзивом, або до закінчення підготовчого судового засідання у справі, відповідач не обгрунтував неможливість їх подання у строк, зазначений судом.
Згідно із ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Ч. 4 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Статтею 14 Закону України «Про оренду землі» передбачена письмова форма договору оренди землі.
Згідно із положенням частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства згідно із частиною першою статті 628 ЦК України.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору відповідно до частини першої статті 638 ЦК України.
Правочин вважається таким, що вчинено в письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами згідно із частиною другою статті 207 ЦК України.
Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
За змістом частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21) вказала, що: «Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.
Відсутність на письмовому тексті правочину (паперовому носії) підпису його учасника чи належно уповноваженої ним особи означає, що правочин у письмовій формі не вчинений.
Наявність же сама по собі на письмовому тексті правочину підпису, вчиненого замість учасника правочину іншою особою (фактично невстановленою особою, не уповноваженою учасником), не може підміняти належну фіксацію волевиявлення самого учасника правочину та створювати для нього права та обов`язки поза таким волевиявленням.
Ст. 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Цивільні права та обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації (статті 125, 126 ЗК України).
Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно-це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Пунктами 2, 3 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено такі підстави для відмови у державній реєстрації прав: заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом.
У справі, що розглядається, позивачка та її представник просили суд скасувати рішення державного реєстратора про реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки за ТОВ "СГП "Дніпро", підставами якого вказано Додаткову угоду до договору оренди від 20 серпня 2013 року, укладену 20.08.2019 року між орендодавцем ОСОБА_1 та ТОВ "СГП "Дніпро", якою пролонговано строк дії договору оренди земельної ділянки до 28.12.2028 року.
При цьому позивачка обґрунтовувала свої позовні вимоги тим, що відсутність її підпису в Додатковій угоді до договору оренди свідчить про відсутність її волевиявлення, спрямованого на виникнення цивільних прав та обов`язків, тому оспорювана додаткова угода від 20.08.2019 року є неукладеною, а отже, державна реєстрація речового права - права оренди на підставі неукладеної угоди проведена державним реєстратором, суперечить вимогам закону.
Відповідачем оригінал Додаткової угоди від 20.08.2019 року, укладеної між ОСОБА_1 та ТОВ "СГП "Дніпро" не надано у зв`язку із втратою під час воєнного стану.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення, які встановлюються судом письмовими речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків (частини перша, друга статті 76, частина сьома статті 77 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Відповідно до ст.109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Тобто, тільки за умови призначення у справі судової почеркознавчої експертизи та не наданні експерту необхідних документів, без яких неможливо провести експертизу, залежно від того, хто із осіб, які повинні надати оригінали документів ухиляється, суд може застосувати наслідки ухилення від проведення експертизи та визнати факт для з`ясування якого експертиза призначалася. У вказаній справі це факт підписання оспорюваної Додаткової угоди від 20.08.2019 року іншою особою, а не позивачкою ОСОБА_1 .
Також позивач та її представник після того, як відповідач в добровільному порядку не надав оригінал додаткової угоди від 20.08.2019 року не клопотали про витребування оригіналу означеної додаткової угоди у ТОВ "СГП "Дніпро".
Отже, позивачка ОСОБА_1 не довела, що підпис на додатковій угоді від 20.08.2019 року, укладеній із ТОВ "СГП "Дніпро" їй не належать, а тому її аргументи про відсутність волевиявлення на її укладення є недоведеними.
Пояснення ОСОБА_1 , надані в якості свідка не є належним доказом для підтвердження факту неукладеності Додаткової угоди від 20.08.2019 року, оскільки доказом, який би міг засвідчити належність підпису особи на письмовому документі, є саме висновок почеркознавчої експертизи.
Інші докази, які суд оцінює у їх сукупності, не є беззаперечними доказами на спростування чи підтвердження наявності волевиявлення особи.Вказане узгоджується із судовою практикою у аналогічних спорах, яка є незмінною.
Також суд бере до уваги, що ОСОБА_1 отримувала орендну плату у період з 2019 року до 2023 року від ТОВ "СГП "Дніпро», вже після смерті матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У постанові від 26 жовтня 2022 року (справа № 227/3760/19-ц, провадження № 14-79цс21) Велика Палата Верховного суду дійшла висновку, що у разі якщо договір виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше).
У схожій правовій ситуації Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 застосовано доктрину venire contra factum proprium («заборона суперечливої поведінки»), згідно із якою ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці.
Таким чином суд вважає, що позивачкою не доведено відсутності свого волевиявлення на укладення Додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки з ТОВ «СГП "Дніпро».
З цих підстав позов не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 202,203,215,627 ЦК України, ст.1,13,14 Закону України «Про оренду землі» , ст.2, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» , ст.6-16, 141, 263-265 ЦПК України, суд
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариство з обмеженою відповідальністю " Сільськогосподарське підприємство " Дніпро" про скасування державної реєстрації іншого речового права (права оренди), відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційнорї скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд.

Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України за посиланням https://sl.km.court.gov.ua/sud2214/.

Повне рішення складене 12.10.2023 року.

Головуючий суддя Матвєєва Н.В.