Справа №601/2395/23
Провадження № 2/601/605/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2023 року

Кременецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Шульгач Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Бонюкевич І.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

позивача ОСОБА_1 ,

позивача ОСОБА_3 ,

позивача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5 ,

відповідача ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременець цивільну справу за позовом ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про стягнення шкоди, заподіяної смертю особи,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення шкоди, заподіяної смертю особи.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25 вересня 2021 року близько 21 год. 10 хв. водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем Renault Megan, д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску, на ділянці автодороги Н-02 (М-06) сполученням «Кременець - Біла Церква - Ржищів - Канів - Софіївка» неподалік с.Будки Кременецького району Тернопільської області поза межами населеного пункту допустив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , внаслідок чого наступного дня - ІНФОРМАЦІЯ_1 - останній від отриманих травм помер. 30 листопада 2022 року було прийнято постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000455 від 26 вересня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Внаслідок смерті ОСОБА_10 спричинена значна моральна шкода членам сім`ї ОСОБА_10 : матері ОСОБА_7 , дружині ОСОБА_1 , дочці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , синові ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та синові ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підлягає до стягнення на їх користь з відповідача. Моральна шкода, спричинена позивачам, полягає у душевних стражданнях, яких вони зазнали через передчасну втрату близької їм людини - сина, чоловіка та батька. 3 часу загибелі ОСОБА_10 його родичі відчувають глибокий душевний біль, постійну тривогу, страх, страждають від розчарування в порядності людей, відчувають страх повторення безпорадного стану, коли будь-яка інша особа знову може завдати їм страждань через ушкодження здоров`я чи позбавлення життя членів їх сім`ї, порушення їх душевного спокою та рівноваги. Водій ОСОБА_6 жодного разу не попросив у позивачів пробачення за скоєне та не компенсував жодної копійки спричиненої шкоди, ані витрат на поховання ОСОБА_10 . Просять стягнути з ОСОБА_6 на їх користь по 400 000 грн. моральної (немайнової) шкоди, заподіяної смертю особи.

18 вересня 2023 року ухвалою судді відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

07 листопада 2023 року представником відповідача - адвокатом Чапаєвою Г.М. подано відзив, згідно якого просить відмовити у задоволенні позову, оскільки у матеріалах справи відсутні беззаперечні та достатні докази, які б свідчили про вину водія ОСОБА_6 у заподіянні смерті ОСОБА_10 , в даному випадку відсутні всі елементи складу цивільного правопорушення, необхідного для стягнення збитків, а саме: протиправної поведінки особи, яка заподіяла збитки, причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача і збитками, вини відповідача у завданні збитків, що в сукупності унеможливлює притягнення останнього до цивільно-правової відповідальності. Крім цього, поведінка потерпілого ОСОБА_10 , який перебував на проїжджій частині у темному одязі в стані алкогольного сп`яніння, у даному випадку свідчила про умисел на самогубство, тобто про усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. Тому відсутні підстави для стягнення з відповідача в користь позивачів моральної шкоди за недоведеність завдання такої.

13 листопада 2023 року представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Сідоровою І.А. подано відповідь на відзив, згідно якого зазначила, що відповідач не спростував факт, що саме він керував джерелом підвищеної небезпеки - автомобілем Renault Megan, д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок діяльності якого наступила смерть пішохода ОСОБА_10 , а відтак саме він як володілець джерела підвищеної небезпеки відповідно до ст.1187 ЦК України має обов`язок із відшкодування такої шкоди.

13 листопада 2023 року ухвалою суду витребувано у СУ ГУНП в Тернопільській області (вул.Валова,11 м.Тернопіль Тернопільська область, 46001) належним чином засвідчені копії матеріалів кримінального провадження: протокол огляду місця події від 25.09.2021; висновок судово-автотехнічної експертизи за №СЕ-19/120-22/10806-ІТ від 25.11.2022; висновок транспортно-трасологічної експертизи №СЕ-19/120-21/10101-ІТ від 02.11.2021; висновок судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 №827 від 01.11.2021, №1368 від 07.10.2021, №452 від 04.10.2021, №1069 від 20.10.2021, №1428 від 21.10.2021; висновок судово-медичної експертизи одягу та взуття потерпілого ОСОБА_10 №55 від 17.12.2021 та №56 від 21.12.2021; протоколи слідчих експериментів, проведені з метою дослідження обставин ДТП в тому числі з участю потерпілих - рідних загиблого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 ; протокол допиту свідка ОСОБА_11 ; висновок експерта №СЕ-19/120-22/10806-ІТ від 25.11.2022.

04 грудня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Сідорова І.А. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на мотиви викладені у позовній заяві та просять позов задовольнити.

Позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, з підстав зазначених у позовній заяві та просять позов задовольнити.

Позивачі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилися, однак подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просять у їх задоволенні відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Крім того, відповідач ОСОБА_6 попросив вибачення у позивачів.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини справи:

25 вересня 2021 року близько 21 год. 10 хв. водій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований та проживаючий в с.Будки Кременецького району Тернопільської області, перебуваючи в тверезому стані та керуючи технічно справним автомобілем Renault Megan, д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску, на ділянці автодороги Н-02 (М-06) сполученням «Кременець - Біла Церква - Ржищів - Канів - Софіївка» у напрямку від м. Почаїв Кременецького району Тернопільської області до м. Радивилів Дубенського району Рівненської області, неподалік с.Будки Кременецького району Тернопільської області поза межами населеного пункту допустив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, вийшов поза межами пішохідного переходу, на проїзну частину дороги та перед виходом на проїзну частину дороги, не впевнився у відсутності небезпеки для себе, внаслідок чого наступного дня - ІНФОРМАЦІЯ_1 - останній від отриманих травм помер.

Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 30 листопада 2022 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000455 від 26.09.2021 - закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілому ОСОБА_10

ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 04.10.2021 року.

Позивач ОСОБА_7 є матір`ю ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 03.02.1976 року.

Позивач ОСОБА_10 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 27 квітня 1995 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 27.04.1995 року.

Позивач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дочкою ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 15.11.2002 року.

Згідно довідки Національного лісотехнічного університету України №469 від 20 вересня 2022 року ОСОБА_4 є студенткою 3 курсу навчально-наукового інституту деревообробних та комп`ютерних технологій і дизайну Національного лісотехнічного університету України.

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дочкою ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 від 17.10.1997 року.

Позивач ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є сином ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 від 05.05.2016 року.

Позивач ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є сином ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_8 від 28.04.1995 року.

Згідно акту про факт проживання від 03 січня 2023 року, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , проживав в АДРЕСА_1 разом зі своєю сім`єю без реєстрації. Він був зареєстрований в АДРЕСА_2 .

Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.09.2021, схеми до протоколу огляду місця події та фототаблиць до протоколу огляду місця ДТП встановлено, зафіксовано та досліджено місце вчинення дорожньо-транспортної пригоди на автодорозі сполученням «Кременець - Почаїв - Ржищів», 22 км + 580 м, неподалік с.Будки Кременецького району Тернопільської області.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/120-21/10101-ІТ від 02.11.2021, автомобіль Renault Megan при наїзді на пішохода, в первинний момент, контактував передньою частиною: декоративна накладка переднього бампера, номерний знак, капот моторного відсіку. Враховуючи зафіксовану слідову інформацію, наїзд автомобіля Renault Megan на пішохода, відносно елементів проїзної частини дороги, відбувся на смузі руху в напрямку до м.Радивилів (с.Будки).

Згідно висновку експерта №827 від 01.11.2021 при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 виявлено такі травматичні зміни: закриту черепно-мозкову травму, у виді масивного крововиливу під оболонки головного мозку, рану волосистої частини голови, садна обличчя; синці та садна нижніх кінцівок, закриті переломи обох кісток лівої гомілки та правої малогомілкової кістки, повний вивих правої великогомілкової кістки із колінного зчленування, з розривами внутрішньосуглобових зв`язок; садна передньої та задньої поверхонь тулуба, задньої поверхні лівого ліктя, тильної поверхні обох кистей; ознаки різкого струсу тіла у виді крововиливів у зв`язковий апарат внутрішніх органів. Ці ушкодження утворились прижиттєво, незадовго до госпіталізації ОСОБА_10 . Спричинений ОСОБА_10 під час дорожньо-транспортної пригоди, комплекс тілесних ушкоджень, стосовно живих осіб, був небезпечний для життя в момент заподіяння і відноситься до тяжких. Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми - масивного крововиливу під оболонки головного мозку, в його речовину та шлуночкову систему. Таким чином, між спричиненням потерпілому внаслідок ДТП тілесних ушкоджень і настанням його смерті існує прямий причиново-наслідковий зв`язок. Незадовго до смерті ОСОБА_10 вживав спиртні напої.

Згідно висновку експерта №1428 від 04.10.2021 при газохроматографічному дослідженні взірця крові ОСОБА_10 відібраної 25.09.2021 року о 22 год. 25 хв., знайдено етиловий спирт в кількості 4,7 проміллє.

Згідно висновку експерта №1368 від 07.10.2021 при газохроматографічному дослідженні взірця крові від трупа ОСОБА_10 виявлено етиловий спирт в концентрації 2,85 проміллє.

Згідно висновку експерта №1069 від 20.10.2021 субарахноїдальний крововилив, крововиливи, ділянки геморагічного просякання, вогнищевий помірно виражений набряк-набубнявіння в речовині головного мозку.

Згідно висновку експерта №452 від 04.10.2021 кров від трупа ОСОБА_10 належить до групи 0(І) з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

Згідно висновку експерта №55 від 17.12.2021 на наданих речових доказах (предметах одягу та взуття) виявлено множинні пошкодження і сліди різного характеру, які виникли внаслідок ДТП.

Згідно висновку експерта №56 від 21.12.2021 локалізація, характер і механізм утворення виявлених пошкоджень та слідів на наданих речових доказах (на безрукавці, спортивній куртці, светрі, спортивних штанах і гумових калошах), враховуючи дані протоколу огляду місця ДТП та характер тілесних ушкоджень на трупі, у сукупності, дозволяють висловитися про найімовірніше їх спричинення під час наїзду легковим транспортним засобом (не виключно, вказаним у постанові автомобілем марки RenaultMegan) на ОСОБА_10 , який в момент первинного контакту з транспортом (1-ша фаза) перебував у вертикальному положенні і був обернений до автомобіля лівою задньобоковою поверхнею тіла, що супроводжувалося закиданням потерпілого на передню частину автомобіля (2-га фаза), почерговим контактуванням ОСОБА_10 з виступаючими деталями (частинами) транспорту і наступним відкиданням потерпілого на дорожнє покриття (3-тя фаза) з короткочасним ковзанням по ньому. Специфічних слідів наїзду у вигляді чітких ідентифікуючих відбитків виступаючих частин (деталей) транспортного засобу та слідів переїзду колесом (колесами) транспорту у вигляді відбитків малюнка протектора бігової поверхні колеса (коліс), а також характерних ознак волочіння, на наданих речових доказах від трупа ОСОБА_10 не виявлено.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/120-22/10806-ІТ від 25.11.2022 при заданому слідством комплексі вихідних даних, водій автомобіля RenaultMegan з моменту виникнення небезпеки для руху (настання конкретної видимості пішохода, який вже рухався на проїзній частині дороги), не мав технічної можливості застосовуючи екстрене гальмування, до моменту контактування з пішоходом, знизити швидкість транспортного засобу до швидкості руху перешкоди, яка рухається під кутом до повздовжньої осі дороги, віддаляючись від транспортного засобу та таким чином уникнути наїзд на пішохода.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 11.11.2022 з доданим до нього план-схемою проведеного за участю понятих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також водія ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_1 , встановлено обставини визначення конкретної швидкості пішохода з робочого місця водія автомобіля RenaultMegan, р.н. НОМЕР_1 , а також загальної видимості (у напрямку руху).

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 07.09.2022 з доданим до нього план-схемою проведеного за участю понятих ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , а також водія ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_11 , потерпілої ОСОБА_1 , встановлено обставини вчинення ДТП наїзду автомобілем RenaultMegan, р.н. НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_10 .

Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 26.09.2021 та від 07.09.2022 року 25.09.2021 біля 21 год. 00 хв. він керуючи автомобілем марки Мерседес-Спринтер, д.н.з. НОМЕР_9 рухався в напрямку м.Почаїв Кременецького району. Перетнувши межу кордону між Рівненською та Тернопільською областями та проїхавши в напрямку м.Почаїв приблизно 600-700 метрів, на світлі фар побачив як по середині проїзної частини дороги сидить невідома особа, після чого дана особа піднялася та невпевненою коливаючою ходою почала хаотично рухатись по смузі зустрічного руху, йому назустріч, в напрямку с.Будки. Він пригальмував та зупинився на узбіччі своєї смуги руху, при цьому у нього було увімкнене ближнє світло фар та аварійна сигналізація. Коли він зупинився та хотів вийти зі свого автомобіля, то в цей час повз нього по смузі зустрічного руху, проїхав автомобіль та він почув удар, після чого автомобіль, який проїжджав різко зупинився.

Відповідно до повідомлення Моторного (транспортного) страхового бюро України, 01.09.2023 МТСБУ отримало заяву про відшкодування шкоди від ОСОБА_1 про відшкодування витрат на поховання загиблого ОСОБА_10 та від ОСОБА_7 .. ОСОБА_4 матері та дочки загиблого про відшкодування шкоди, завданої втратою годувальника. Відшкодування шкоди ОСОБА_7 та ОСОБА_4 було здійснено 04.12.2023. Відшкодування витрат ОСОБА_1 на поховання загиблого на даний час не здійснене.

З врахування встановлених обставин, суд вважає, що до виниклих між сторонами правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої, пункту 3 частини другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю (частина друга статті 1168 ЦК України).

Частинами першою, другою, п`ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до статті 1193 ЦК України шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини), тому її називають підвищеною.

Відсутність обвинувального вироку чи наявність постанови слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи за ст. 286 КК України не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності та не звільняє відповідача від обов`язку доказування своєї невинуватості. Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, було спричинено внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, тобто не з його вини. Разом із тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується завдана нею і моральна шкода, у тому числі, якщо шкоди завдано ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1167 ЦК України).

Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 263 ЦК України непереборною силою визнається надзвичайна або невідворотна за таких умов подія.

Непереборна сила - це подія, об`єктивно невідворотна за певних умов не тільки для цього заподіювача шкоди, а й для інших осіб при осягненому рівні розвитку науки і техніки; надзвичайна подія, яка не може бути передбачена заподіювачем шкоди; завжди зовнішня подія по відношенню до діяльності заподіювача шкоди; подія, яка не повинна бути причинно пов`язана з джерелом підвищеної небезпеки. Шкідливі властивості самого джерела підвищеної небезпеки непереборною силою не є.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Груба необережність потерпілого є підставою тільки для зменшення розміру відшкодування потерпілому за рахунок володільця джерела підвищеної небезпеки, однак не тягне за собою відповідальності потерпілого за заподіяння шкоди транспортному засобу.

Перед потерпілим несуть обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Такі правові висновки викладено в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц, від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц, від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц, від 01 липня 2020 року у справі № 554/858/19, на які послалась заявниця в касаційній скарзі.

Як підстава для звільнення особи, що порушила зобов`язання, від відповідальності, непереборна сила характеризується двома ознаками: надзвичайністю та невідворотністю, у зв`язку з чим сама по собі відсутність технічної можливості уникнути наїзду вказаним ознакам не відповідає, оскільки причинно пов`язана з джерелом підвищеної небезпеки та особливостями його експлуатації.

Таким чином, відсутність у водія технічної можливості уникнути ДТП не є непереборною силою.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 760/23231/20 від 01.02.2023 та у справі № 342/709/20 від 24 листопада 2021 року.

В судовому засіданні не встановлено та відповідачем не доведено, що ОСОБА_10 передбачав, бажав чи свідомо допускав настання ДТП зі смертельним наслідком, а також не доведено те, що зіткнення із потерпілим трапилось внаслідок непереборної сили , а тому суд вважає, що відповідач ОСОБА_6 несе цивільну-правову відповідальність за шкоду, завдану належному йому на праві власності транспортним засобом, який є джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 р. судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди позивачу визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, пов`язаних з противоправною поведінкою та страждань у зв`язку із пошкодженням майна, ступеня вини відповідача, який завдав шкоду.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Суд зазначає, що смерть рідної людини, це не відновлювана втрата, що спричиняє страждання та хвилювання. Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Суд вважає, що позивачами доведено факт завдання їм моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, які вони зазнали внаслідок смерті сина, чоловіка та батька. При цьому смерть ОСОБА_10 в результаті дорожнього-транспортної пригоди беззаперечно спричинила позивачам душевні страждання, порушила уклад їхнього життя та зруйнувала нормальні сімейні зв`язки, які існували між загиблим та його матір`ю, дружиною і дітьми.

Визначаючи розмір грошового відшкодування завданої позивачем моральної шкоди, суд виходить із принципів розумності, справедливості такого відшкодування та враховує глибину душевних страждань позивачів, характер психологічної травми, яку вони отримали у зв`язку зі смертю рідної людини, конкретні обставини по справі та враховуючи, що причиною настання смерті ОСОБА_10 стала його груба необережність, оскільки останній знаходився на дорозі у стані сильного алкогольного сп`яніння, що є підставою для зменшення такого відшкодування, а тому, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивачів шляхом стягнення із відповідача моральної шкоди, завданої смертю ОСОБА_10 внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки на загальну суму 180000 гривень , а саме по 30 000 гривень кожному з позивачів.

Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1800 грн. відповідно до задоволеної частини позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 280-282, Цивільного процесуального кодексу України, 23, 1167, 1187 ЦК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про стягнення шкоди, заподіяної смертю особи - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 моральну шкоду, завданої смертю ОСОБА_10 вналідок дії джерела підвищеної небезпеки на загальну суму 180 000 (сто вісімдесят тисяч) гривень , а саме по 30 000 (тридцять тисяч) гривень кожному.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судовий збір у розмірі 1800 (одну тисячу вісімсот) гривень.

В задоволенні решти вимог- відмовити

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_7 , РНОКПП: НОМЕР_10 , місце проживання: АДРЕСА_5

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_11 , місце проживання: АДРЕСА_6

Позивач: ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_12 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_13 , місце проживання: АДРЕСА_6

Позивач: ОСОБА_8 , РНОКПП: НОМЕР_14 , місце проживання: АДРЕСА_6

Позивач: ОСОБА_9 , РНОКПП: НОМЕР_15 , місце проживання: АДРЕСА_6

Відповідач: ОСОБА_6 , місце реєстрації АДРЕСА_4 ;

Рішення суду у повному обсязі складено 11 січня 2024 року.

Головуючий: