Провадження № 2/750/32/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2023 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді Логвіної Т.В.,

секретаря Примак Т.В.,

за участю: представника позивача, відповідачів,

представника відповідачів,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності,

третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Костюк Юлія Володимирівна,

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулась до суду з позовом та просить встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з січня 2011 року по 15 квітня 2021 року включно. Визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 - спільне сумісне майно, яке набуте за час проживання ОСОБА_5 з ОСОБА_6 однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,10 га, кадастровий номер :02:046:5331, наданої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_1 - спільне сумісне майно, яке набуте за час проживання ОСОБА_5 з ОСОБА_6 однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що з січня 2011 року позивачка почала проживати однією сім`єю з ОСОБА_6 , до часу смерті останнього, але шлюб між ними зареєстровано не було. Вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет та побут, піклувались один про одного, а також спільною працею та за спільні кошти за час спільного проживання разом придбали спірне нерухоме майно.

Так, з січня 2011 року позивачка була зареєстрована, проживала та вела спільне господарство за адресою: АДРЕСА_2 разом з донькою ОСОБА_7 (донька від попереднього шлюбу) та з ОСОБА_6 і його донькою ОСОБА_8 від попередніх стосунків.

До цього часу, позивачка проживала в цій квартирі зі своїм першим чоловіком, ОСОБА_9 , з яким розірвала шлюб 26.08.2009 року та їхньою спільною донькою ОСОБА_7 .

Згодом позивачка завагітніла та вони вирішили придбати в інтересах сім`ї приватний будинок.

8 березня 2013 року позивач та ОСОБА_6 здійснили вінчання у церкві.

ОСОБА_10 , мати колишнього чоловіка позивачки з метою покращення житлових умов своєї онуки ОСОБА_7 запропонувала продати свою квартиру АДРЕСА_3 для придбання будинку.

30.05.2013 року ОСОБА_10 продала свою квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , за 45 тисяч доларів США за договором купівлі-продажу квартири за реєстровим № 2221, та віддала гроші позивачці для придбання будинку, після чого переїхала проживати в квартиру де позивачка проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 та донькою ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 .

21.06.2013 року за договором купівлі продажу квартири за реєстровим № 2574, ОСОБА_6 (1/4 частка), ОСОБА_2 (1/4 частка), ОСОБА_11 (1/2 частка), продали квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , та виручені кошти своєї 1/4 частки ОСОБА_6 використав для придбання будинку.

Крім того, для придбання будинку брали кошти у борг у ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

27.06.2013 року ОСОБА_6 набув у власність житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі- продажу за реєстровим № 2674, та земельну ділянку за цією ж адресою площею 0,10 га, кадастровий номер :02:046:5331, згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки за реєстровим № 2675.

Договір купівлі-продажу був оформлений одноособово на ОСОБА_6 в зв`язку з тим, що позивачка знаходилась в пологовому будинку та в цей же день ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_14 . Так, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , в графі батько зазначений ОСОБА_6 , а в графі мати ОСОБА_1 . Позивачка не була присутня під час укладанні правочину, в зв`язку з тим, що в неї почалися передчасні пологи, а час укладання договору був визначений раніше та погоджений з продавцем, ОСОБА_15 .

Після придбання будинку позивачка та ОСОБА_6 почали разом в ньому проживати, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, робили в ньому ремонт, про що свідчать документи про придбання матеріалів, меблів, послуг, і таке інше.

26.09.2013 року між ПАТ «Полікомбанк» та ОСОБА_6 було укладено іпотечний договір для забезпечення вимог по кредитному договору від 26.09.2013 року, на суму 336000,00 грн. зі строком повернення 23.09.2015 року, за умовами якого ОСОБА_6 передав в іпотеку придбаний за спільні кошти зазначений житловий будинок та земельну ділянку.

Оскільки в будь-якому банку легше отримати кредит з наданням останньому майна (без права третіх осіб та зареєстрованих в ньому осіб), тому позивачка не реєструвалась в будинку під час перебування будинку в іпотеці.

Після виплати коштів за кредитним договором та припинення іпотеки з 02.03.2016 року по 03.07.2017 року, позивачка та їх спільний син ОСОБА_14 були зареєстровані в зазначеному будинку, про що свідчать довідки з Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 30.08.2021 року за №№ 7139, 7140.

20.04.2018 року між ПАТ «Полікомбанк» та ОСОБА_6 було укладено іпотечний договір для забезпечення вимог за генеральною угодою від 19.04.2021 року на суму 1 200 000, 00 грн. зі строком повернення 19.04.2021 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Після його смерті відкрилась спадщина.

Позивачка зазначає про те, що здійснювала поховання свого цивільного чоловіка, про що свідчить документи видані КП «Спецкомбіната КБО».

До спадкового майна померлого, крім іншого, належить зазначений будинок з земельною ділянкою.

19.04.2021 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Костюк Ю.В. заведена спадкова справа № 42/2021 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 .

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті спадкодавця є відповідачі по справі: ОСОБА_2 - батько померлого; ОСОБА_3 - донька померлого та ОСОБА_4 - спільна дитина позивачки та померлого.

13.12.2021 року від представника відповідачів до суду надійшов відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, мотивуючи тим, що ОСОБА_6 ніколи не проживав за адресою: АДРЕСА_2 , як про те зазначає позивачка.

До придбання житлового будинку, він проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , яка була у спільній частковій власності його та інших співвласників.

Житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка, на якій він розташований, не є спільною сумісною власністю, оскільки ці об`єкти нерухомості були придбані ОСОБА_6 за особисті кошти, жодних коштів позивачка не надавала та участі у придбані вказаного майна не приймала.

Кошти на придбання вказаного майна ОСОБА_6 отримав наступним чином: на день придбання будинку у ОСОБА_6 були власні кошти більше 100000$, в тому числі 32000 $ від продажі квартири по АДРЕСА_5 . Його батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_11 на праві власності мали трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_6 , яку вони 24.04.13 року продали за 44000$ і вказану суму передали під розписку сину.

21.06.2013 ОСОБА_6 та його батьки здійснили продаж спільної приватизованої чотирикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_5 за ціною 64000$. Батьки свою долю 32000$ передали під розписку ОСОБА_6 .

Всього за період з 24.04.2013 по 27.06.2013 батьками за 6-ма розписками передано сину цільовим призначенням на купівлю будинку по АДРЕСА_1 106000$.

ОСОБА_6 по день смерті працював 27 років директором ТОВ «0331». Згідно статуту товариства директор одноособово керує поточною діяльністю товариства, самостійно розпоряджається грошовими коштами та іншим майном. Тому, при відсутності певної суми грошей на купівлю будинку він мав цілком реальну можливість скористатись тимчасово грошима товариства. Від родичів та друзів йому надходили пропозиції про надання фінансової допомоги. Оскільки такої необхідності не було, то даною нагодою він не скористався. З боку ОСОБА_1 ініціативи про внесення неї своєї долі у придбання будинку не було.

Таким чином, кошти в сумі 180 000 грн. 00 коп., витрачені для придбання житлового буд АДРЕСА_1 та земельної ділянки під ним в сумі 94 320 грн. 00 коп., являються його власними, а факт ведення спільного бюджету з позивачем не мав місце.

Окрім того, відповідно до п.п. 5.11 договору купівлі-продажу житлового будинку від 27.06.2013 р. та п.п. 412 договору купівлі продажу земельної ділянки від 27.06.2013 року, укладеним між продавцем ОСОБА_15 та покупцем, нотаріально посвідченим Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А.., безспірно підтверджує той факт, що ОСОБА_6 повідомив, що в шлюбі не поперебуває та грошові кошти, що витрачаються ним на купівлю житлового будинку та земельної ділянки, є його особистою власністю, шляхом подачі заяви 27.06.2013 року, яка була приєднана до вказаних договорів та це зберігається у справі приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А. А.

Отже, наявні документальні докази, безспірно підтверджують той факт, що житловий будинок та земельну ділянку ОСОБА_6 було придбано 27.06.2013 року за особисті кошти.

Твердження Позивачки, що вона проживала однією сім`єю із ОСОБА_6 з січня 2011 по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто більше 10 років, не відповідають дійсності. Фактично вона проживала з ним спільно тільки в спірному будинку по АДРЕСА_1 лише з липня 2013 року по липень 2017 року, про що сама зазначає в позовній заяві.

В кінці 2016 року, коли Позивачка вчиняла сварки, безпідставно викликала поліцію, ОСОБА_6 попросив її залишити його будинок, а вона погодилась за умови купівлі їй квартири, що ОСОБА_6 і було зроблено.

За власні кошти ОСОБА_6 було придбано на і`мя Позивачки трьохкімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_7 , куди вона переїхала в липні 2017 року, залишивши будинок ОСОБА_6 .

Акт про проживання особи від 01.05.2021 року, складений Головою вуличкому ОСОБА_16 за підпису сусідів підтверджує дані обставини.

Своїми підписами сусіди та Голова вуличкому засвідчив той факт, що ОСОБА_6 останні чотири роки до смерті проживав сам.

Після отримання даної квартири Позивачка дала ОСОБА_6 розписку, що вона більше до нього немає ніяких претензій матеріального характеру.

Відповідачі звертають увагу суду, що Позивачка тривалі роки, коли ОСОБА_6 був живий, жодного разу не пред`являла до нього претензій стосовно поділу будинку чи іншого майна.

Після припинення сімейних стосунків з ОСОБА_6 , в липні 2017 року Позивачка протягом 2017-2019 років проживала без реєстрації шлюбу однією сім`єю з іншим чоловіком. Крім того, відповідачі посилаються на те, що Позивачка не працювала та доходу не мала.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала та наполягала на його задоволенні.

Відповідачка ОСОБА_3 дочка померлого, у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що такий є безпідставним, оскільки її батько проживав разом з позивачкою з 2013 по 2016 роки, потім батько купив їй квартиру по АДРЕСА_7 та вона виїхала з його будинку, який був придбаний ним за його власні кошти.

Відповідач ОСОБА_2 батько померлого, в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що спірний будинок був придбаний його сином за власні кошти з продажу квартири та з позичених коштів у батьків, в цьому будинку син з позивачкою проживали після народження сина ОСОБА_14 у 2013 році, у 2017 році вже разом не проживали, з цього року позивачка вже була у стосунках з іншим чоловіком.

Представник відповідачів в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Ч. 2 ст. 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, має місце визначення факту обов`язкового спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин подружжя.

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Відповідно до частини першої статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, необхідно встановити саме факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, як вказують на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю.

У справі №522/25049/16-ц Верховний Суд зазначив, що для визначення осіб як таких, котрі перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового сгюру на підставі ст.74 СК суд повинен установити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Другим важливим елементом є необхідність доведення, що майно, яке є предметом поділу, дійсно було придбане в результаті спільної праці, тобто за рахунок спільних трудових зусиль. З метою з`ясування цих обставин суди встановлюють час придбання майна, щодо якого заявлено вимогу про поділ, джерела набуття, тобто кошти, за які таке майно придбане, а також мету, що дасть змогу визначити правовий статус майна як об`єкта спільної сумісної власності.

Перебування чоловіка та жінки у фактичних шлюбних відносинах має доводитися не тільки фактом спільного відпочинку, а в першу чергу доведенням факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю.

Верховний Суд відзначив, що факт спільного відпочинку, присутність сторін разом на святах, пересилання одне одному коштів на рахунки самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склалися та мали місце усталені відносини, властиві подружжю (постанова ВС від 28.08.2019 у справі №588/350/15-ц).

В іншому рішенні Суд сказав, що сам собою факт періодичного спільного відпочинку не є достатньою підставою для визнання факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанова ВС від 27.02.2019 у справі №522/25049/16-ц).

Ч. 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідачами не заперечується того факту, що позивачка та ОСОБА_6 проживали однією сім`єю з липня 2013 року по липень 2017 року.

Згідно довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 30.08.2021 року № 7139 ОСОБА_1 була зареєстрована у АДРЕСА_1 з 02.03.2016 по 03.07.2017 (а.с.51).

До придбання житлового будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_6 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , яка була у спільній частковій власності його та його родичів.

21.06.2013 року за договором купівлі продажу квартири за реєстровим № 2574, ОСОБА_6 (1/4 частка), ОСОБА_2 (1/4 частка), ОСОБА_11 (1/2 частка), продали квартиру за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідно до розписок (а.с.159-164), за період з 24.04.2013 по 27.06.2013 батьком ОСОБА_6 . ОСОБА_2 передано сину цільовим призначенням на купівлю будинку по АДРЕСА_8 доларів США.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 по день смерті працював 27 років директором Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЗЗІ» (а.с. 154-158), у той же час в матеріалах справи відсутні належні докази щодо працевлаштування позивачки та отримання нею самостійного доходу.

27.06.2013 року ОСОБА_6 набув у власність житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі- продажу за реєстровим № 2674, та земельну ділянку за цією ж адресою площею 0,10 га, кадастровий номер :02:046:5331, згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки за реєстровим № 2675.

Відповідно до п.п. 5.11 договору купівлі-продажу житлового будинку від 27.06.2013 р. та п.п. 412 договору купівлі продажу земельної ділянки від 27.06.2013 року, укладеним між продавцем ОСОБА_15 та покупцем, нотаріально посвідченим приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., ОСОБА_6 повідомив, що в шлюбі не поперебуває та грошові кошти, що витрачаються ним на купівлю житлового будинку та земельної ділянки, є його особистою власністю, шляхом подачі заяви 27.06.2013 року, яка була приєднана до вказаних договорів, що зберігається у справі приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А. А.

Відповідно до актів про проживання від 01.05.2021, 07.12.2021 вуличного комітету № 37, ОСОБА_6 проживав за адресою: АДРЕСА_1 , до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 один останні чотири роки (а.с. 151, 153).

Жодного переконливого доказу на підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_6 проживав з позивачкою у квартирі ОСОБА_10 по АДРЕСА_2 , як про те стверджує позивачка, суду не надано. Як і не надано жодного доказу на підтвердження факту постійного сумісного проживання позивачки та ОСОБА_6 до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначене достовірно не підтвердили в судовому засіданні й свідки з боку позивачки.

Так, свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що не може стверджувати про постійне проживання ОСОБА_6 в своїй квартирі по АДРЕСА_2 , але бачила його там коли приходила до них, після продажу квартири вона віддала позивачці гроші щоб вона знялася з реєстрації та не мала до неї претензій, а ОСОБА_6 вона позичила 10 000 доларів США на придбання будинку.

Свідок ОСОБА_17 мати позивачки, також не змогла підтвердити постійне сумісне проживання її дочки зі ОСОБА_6 в означений позивачкою період часу, натомість не заперечувала того факту, що вони припиняли стосунки. Зазначений свідок показала суду, що зі слів дочки ОСОБА_6 до 2013 року жив на дві сім`ї, коли завагітніла, то вирішили придбати будинок, особисто свідок вклала 35 тисяч доларів США у придбання будинку, а після того, як вони розійшлися, просила повернути їй кошти.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні також не підтвердила факту постійного сумісного проживання позивачки у будинку по АДРЕСА_1 , пояснила суду, що та проживала деякий час однією сім`єю з ОСОБА_6 , потім виїхала до своєї квартири, коли він захворів, то вони вже разом не проживали.

Суд критично відноситься до показань свідків ОСОБА_19 , яка є дочкою позивачки та подруг позивачки ОСОБА_12 , ОСОБА_20 , які стверджували про те, що позивачка одразу почала проживати зі ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 та проживали однією сім`єю до його смерті, оскільки такі є суперечливими та спростовуються зібраними по справі доказами та поясненнями інших свідків. Крім того, зазначені свідки також не заперечували, що факт розставання позивачки та ОСОБА_6 мав місце, але не змогли зазначити його тривалість. Крім того, свідок ОСОБА_19 не змогла відповісти на запитання щодо квартири по АДРЕСА_7 , яку за твердженням позивачки було придбано для неї.

Свідок ОСОБА_21 пояснив суду, що знав сім`ю позивачки та ОСОБА_6 , вінчав їх, був в них вдома, проводив обряди, але між ними були й суперечки та розставання, який період не проживали разом сказати не може.

Свідок ОСОБА_22 суду пояснив, що був другом сім`ї позивачки та ОСОБА_6 , до купівлі будинку вони проживали окремо, потім разом однією сім`єю та за чотири роки до його смерті розійшлися. Спірний будинок ОСОБА_6 купував за свої кошти, які були від продажу його квартири, також він брав у борг в нього та свого батька. Після розставання ОСОБА_6 купив позивачці квартиру.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснив, що мешкає по сусідству домоволодіння по АДРЕСА_1 , позивачка зі ОСОБА_6 проживали однією сім`єю там з 2013 року, у 2017 році вони розійшлися, свідок бачив як вона забирала свої речі, потім тільки привозила сина до батька декілька разів. ОСОБА_6 казав, що купив їй квартиру в м. Чернігові. Напередодні смерті ОСОБА_6 позивачка привезла його з лікарні, а наступного дня не змогла потрапити до будинку, бо в неї не було ключів, викликали поліцію.

Свідок ОСОБА_24 також підтвердив у судовому засіданні факт сумісного проживання позивачки та ОСОБА_6 з 2013 року до 2017 року. Зі слів ОСОБА_6 знає, що він купив їй квартиру та вона туди переїхала. З 2017 року ОСОБА_6 проживав самостійно, позивачка іноді привозила сина, але з 2017 року там не проживала.

У постанові від 11.02.2021 (справа №158/431/19) ВС зробив висновок, що для вирішення майнового спору суд повинен установити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого придбано спірне майно. Належними та допустимими доказами проживання однією сім`єю можуть бути: показання свідків; ділове та особисте листування; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; витяги з погосподарських книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання як рухомого, так і нерухомого майна (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, довідки житлово-експлуатаційних організацій, органів місцевого самоврядування про спільне проживання та ведення господарства.

Утім, самі по собі показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу (постанова ВС від 14.02.2018 у справі №129/2115/15-ц).

Аналогічного правового висновку дійшов ВС і в постанові від 12.12.2019 (справа №466/3769/16, вказавши, що спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Таким чином, враховуючи те, що в судовому засіданні належними та допустимими доказами не підтверджено факту проживання однією сім`єю ОСОБА_6 та позивачки як чоловіка та жінки без шлюбу в період, який зазначається у позові та у період, протягом якого було придбано спірне майно, також не доведено, що майно, яке є предметом спору, дійсно було придбане в результаті спільної праці, тобто за рахунок спільних трудових зусиль позивачки та ОСОБА_6 , у задоволенні позову належить відмовити у повному обсязі.

Крім того, у суду є підстави для скасування вжитих судом заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_7 , свідоцтво про народження НОМЕР_1 ) про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності відмовити.

Скасувати вжиті заходи забезпечення позову у вигляді заборони приватному нотаріусу Чернігівського міського нотаріального округу Костюк Юлії Володимирівні видавати свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування після ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на спадкове майно, в тому числі на: - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; - земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер :02:046:5331, надану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 13.10.2023.

Суддя