ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9247/23
провадження № 2/753/5182/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2023 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Осіпенко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання - Дубінкіної М.І.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Ільїна О.П. ,

відповідачки- ОСОБА_3 ,

представника відповідачки- Шатохіна С.А. ,

відповідача- ОСОБА_3 ,

представника відповідача- Домітращук І.М. ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні дистанційно в режимі відео-конференції справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, повернення майна у спільну сумісну власність та поділ спільного сумісного майна, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 23.06.2023 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та розпочате підготовче провадження.

20.07.2023 відповідач ОСОБА_3 та відповідачка ОСОБА_3 подали клопотання про закриття провадження у справі з огляду на те, що зазначена справа не підлягає розгляду, оскільки вже існує рішення суду у справі № 753/13473/19, що набрало законної сили, між тими самими сторонами з аналогічними предметом і підставами позову.

У підготовчому судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Ільїн Олександр Павлович просили відмовити у задоволенні клопотань, посилаючись на те, що позов з яким вона звернулася до суду не є аналогічним до позову у справі № 753/13473/19, яка була розглянута 07.12.2023 Дарницьким районним судом м. Києва. У справі № 753/13473/19 ОСОБА_3 була залучена у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, в той час як у даному позові вона є відповідачкою, отже позов з яким звернувся позивач до суду не є спором між тими самими сторонами з аналогічним предметом та підставами позову.

У підготовчому судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 , його представник - адвокат Домітращук Ірина Михайлівна, ОСОБА_3 та її представник - адвокат Шатохін Сергій Анатолійович підтримали раніше надані клопотання та просили їх задовольнити.

Суд, заслухавши доводи сторін та перевіривши матеріали справи, вважає, що клопотання підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Перелік підстав для закриття провадження у справі визначений у ст.255 ЦПК України.

Зокрема, п. 3 ч.1 ст. 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Згідно з висновками Верховного Суду щодо застосування п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, що викладені в постановах від 10.06.2020 у справі №366/2099/17, від 27.05.2020 у справі № 761/35475/18, від 13.05.2020 у справі № 65/4455/19, від 08.04.2020 у справі №910/16868/19, від 27.11.2019 у справі №303/4229/16-ц, від 27.11.2019 у справі №235/4711/15-ц, від 22.05.2019 року у справі №640/7778/18, від 19.11.2019 у справі №640/5563/19, від 09.10.2019 у справі №285/3912/18, від 19.06.2019 у справі №59/488/17, від 28.12.2020 у справі № 308/12391/1, від 04.04.2020 у справі № 133/1967/17, від 08.05.2020 у справі № 800/442/18 закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України можливе лише за умови, що позов за результатами розгляду якого ухвалено рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто, збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Відповідно до наведеної норми, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У постанові від 14.07.2021 у справі № 161/2823/19 Верховний Суд висловився щодо підстав та предмету позову, вказавши наступне: предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення; підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача; правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога.

Матеріалами справи та офіційною інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень підтверджено, що позивачка ОСОБА_1 повторно звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним.

В провадженні Дарницького районного суду міста Києва знаходилась цивільна справа № 753/13473/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_3 , про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання договору недійсним та поділ майна, а також за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна та визнання майна особистою приватною власністю.

В зазначеній справі позивачкою ОСОБА_1 пред`явлено позов, який складається з декількох позовних вимог, у тому числі про: 1) визнання удаваним та недійсним договору купівлі-продажу автомобіля марки Kia Soul від 12.07.2017 № 8044/2017/536868, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_3 ; 2) визнання автомобіля спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ; 3) поділ автомобіля шляхом визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 права власності на частку.

Позов обґрунтований тим, що договір купівлі-продажу автомобіля є удаваним, оскільки позивачка не знала про цей договір та не надавала згоди на його укладення; договір є безоплатним, оскілки оплата за ним не проводилась, а автомобіль залишився у повному володінні та користуванні ОСОБА_3 , хоча перереєстрований на його сестру ОСОБА_3 .

Таким чином у справі № 753/13473/19 позивачкою ОСОБА_1 був пред`явлений позов до відповідача ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля з декількох підстав, у тому числі з тієї підстави, що позивачка не надавала згоди на укладення договору.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 07.12.2021 у справі № 753/13473/19, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 01.02.2023, у задоволенні позову в зазначеній частині відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову про визнання удаваним та недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не доведено обставин та не надано жодного доказу щодо недійсності та удаваності договору, а викладені позивачкою під час розгляду справи твердження ґрунтуються лише на припущеннях та спростовуються матеріалами справи.

Відмовляючи у задоволенні позову про визнання автомобіля спільною сумісною власністю та його поділ, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки автомобіль було відчужено та у нього наразі новий власник, який набув відповідних прав під час шлюбу сторін, автомобіль зараз не може бути визнаний спільною сумісною власністю подружжя та не підлягає поділу.

У справі № 753/9247/23 позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_3 про: 1) визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля марки Kia Soul від 12.07.2017 № 8044/2017/536868, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_3 ; 2) повернення автомобіля у спільну сумісну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ; 3) поділ автомобіля шляхом визнання за ОСОБА_3 права власності на автомобіль та стягнення на її користь з ОСОБА_3 149 102,25 грн. у якості компенсації припинення її частки у спільній сумісній власності на автомобіль.

Позов про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля обґрунтований тим, що позивач не надавала згоди на його укладення.

Проаналізувавши суб`єктний склад сторін, підстави та предмет позову у кожній справі справам, суд дійшов висновку, що вони є тотожними, оскільки: 1) мають один і той же предмет - договір купівлі-продажу автомобіля марки Kia Soul від 12.07.2017 № 8044/2017/536868, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_3 ; 2) обґрунтовані тотожними підставам (тими ж самими обставинами); 3) заявлений одним і тим же позивачем до одного і того ж відповідача - ОСОБА_1 до ОСОБА_3 .

Тобто позивачка ОСОБА_1 повторно звернулась до суду з позовом про визнання правочину недійсним до відповідача ОСОБА_3 з тим же самим предметом, з тих же самих підстав, що відповідно до п .3 ч.1 ст. 255 ЦПК України є безумовною підставою для закриття провадження у справі у частині позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля.

Разом з тим позов в зазначеній частині, пред`явлений до відповідачки ОСОБА_3 , є новим позовом і раніше судом не розглядався. У справі № 753/13473/19 ОСОБА_3 приймала участь у справі як третя особа, що не позбавляє позивачку права звернутись до суду з позовом до неї, у зв`язку з чим відсутні підстави для закриття провадження у справі в зазначеній частині.

Також відсутні підстави для закриття провадження у справі в частині позовних вимог про повернення автомобіля у спільну сумісну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та поділ автомобіля шляхом визнання за ОСОБА_3 права власності на автомобіль та стягнення на її користь з ОСОБА_3 149 102,25 грн. у якості компенсації припинення її частки у спільній сумісній власності на автомобіль, оскільки у справі № 753/13473/19 такі вимоги не були заявлені.

Керуючись ст.ст. 200, 255, 258, 259, 260, 261 353, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання відповідача ОСОБА_3 та відповідачки ОСОБА_3 задовольнити частково.

Закрити провадження у справі № 753/9247/23 у частині позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним правочину (договору купівлі-продажу автомобіля).

Продовжити розгляд справи за позовом ОСОБА_1 в частині позовних вимог:

до ОСОБА_3 - про визнання правочину недійсним;

до ОСОБА_3 та ОСОБА_3 - про повернення автомобіля у спільну сумісну власність;

до ОСОБА_3 та ОСОБА_3 - про поділ автомобіля.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення строку для апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу на ухвалу суду подано протягом п`ятнадцяти днів з моменту вручення її копії.

Суддя: Л.М. Осіпенко