Справа № 496/5824/21
Провадження № 2/496/274/23
05 вересня 2023 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Пасечник М.Л.
за участю секретаря - Касьяненко А.О.
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - ОСОБА_2
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області про позбавлення батьківських прав,
Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом, в якому просила суд позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , витрати на правову допомогу у сумі 25 000 грн.
Свої вимоги позивач мотивувала тим, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 16.12.2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано. Від шлюбу позивач має неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу неповнолітній син - ОСОБА_4 залишився проживати з позивачем. Також позивач зазначає, що після розірвання шлюбу відповідач самоусунувся від виховання дитини, не приймає участі в утриманні й розвитку неповнолітнього сина взагалі. Понад два роки відповідач не цікавиться життям дитини, не телефонує, не виявляє бажання спілкування з дитиною та приймати участь у його вихованні. ОСОБА_3 зовсім не цікавиться, які гурти відвідує дитина, у школі жодного разу не з`являвся і не цікавився дитиною. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. ОСОБА_3 за останні два роки жодного разу не спробував хоча б поспілкуватися із рідним сином.
Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 04.05.2016 року з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тобто три роки з моменту розірвання шлюбу з позивачем, відповідач виявляв бажання приймати участі в утриманні дитини. Відповідно до свідчень свідків, які проживають в одному будинку з позивачем жодного разу з моменту розірвання шлюбу та до теперішнього часу вони не бачили ОСОБА_3 .

Позивач наголошує, що ОСОБА_3 ніяким чином не піклується про неповнолітнього ОСОБА_4 , не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідну для його нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти, відповідач взагалі втратив будь - який зв`язок зі своєю дитиною та не виявляє бажання це виправити. Таким чином створились умови, які шкодять інтересам дитини, що говорить про особисте ставлення відповідача до дитини. Зазначені факти, як кожен окремо, та і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків.

Позивач зауважує, що ОСОБА_4 втратив моральний зв`язок зі своїм біологічним батьком, останні п`ять років він проживає однією сім`єю з ОСОБА_5 , з яким у нього склалися дуже теплі та довірливі відносини, як сина з батьком, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду з вказаним позовом.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовну заяву підтримали та просили задовольнити. Крім того, позивач та її представник проти винесення заочного рішення не заперечували.

Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, зустрічного позову, письмових пояснень або відзиву суду не надав.

Від служби у справах дітей Усатівської сільської ради надійшла заява про розгляд справи за відсутністю їх представника.

Згідно зі ст. 280 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного про дату, час та місце судового засідання належним чином і не з`явився в судове засідання без поважних і без повідомлення причин, не подавши відзив на позов, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача, який не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку в підготовчому судовому засіданні, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, за наявними матеріалами справи, що відповідає положенням ст.ст. 191, 281 ЦПК України.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 пояснила наступне, що вона проживає в одному домі з позивачем, особисто з відповідачем вона не знайома. Відповідача вона бачила дуже мало та епізодично, він часто пропадав. Останні раз свідок бачила відповідача приблизно 9 років назад, коли ОСОБА_7 було 6 років. Декілька разів питала у позивача щодо відповідача, але вона повідомляла, що відповідач не з`являється, життя дитини не цікавиться.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснила наступне, що позивача знає дуже давно. Позивач була ученицею свідка з 4-го класу, наразі вона є вчителькою у сина позивача, ОСОБА_7 . Також вони є сусідами, проживають в одному домі. Що стосується батька дитини, то він до школи не ходить. Відповідача вона бачила, ще до того, як дитина пішла в школу, ОСОБА_7 було роки 4, це був 2012-2013 роки.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив наступне, що він є чоловіком позивача та вони перебувають в офіційному шлюбі з 17.01.2017 року. Відповідача він бачив тільки один раз, коли він під`їхав до парадної позивача, та попросив дитину вийти до нього та поговорити з ним. Вказана зустріч була ще приблизно в 2016 році, точну дату не пам`ятає. Останній телефонний дзвінок від відповідача дитині був ще в 2015 році, наскільки свідок пам`ятає. Відносини у дитини зі свідком нормальні. Свідок намагається навчати та пристосовувати дитину до дорослого життя.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. 16.12.2013 року заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області шлюб між сторонами було розірвано. Зазначене рішення набрало законної сили.

У зазначеному шлюбі у сторін народилась дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією повторного виданого свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 07.02.2012 року виконавчим комітетом Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області, актовий запис № 8 від 17.03.2008 року.

Копією довідки №338631 про реєстрацію особи громадянином України від 01.03.2012 року, встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , набув громадянство України на підставі ч. 1 ст. 7 Закону України «Про громадянство України».

Відповідно до копії рішення Біляївського районного суд Одеської області від 04.05.2016 року з відповідача ОСОБА_3 було стягнено аліменти на неповнолітню дитину у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму кожного місяця, починаючи з 21.01.2016 року і до досягнення ОСОБА_7 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно довідки від 26.11.2021 року за №1479/02-13, виданої Августівською сільською радою Августівського старостинського округу Одеського району Одеської області встановлено, що ОСОБА_1 дійсно зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 . Склад сім`ї з 4 осіб: ОСОБА_4 , 2008 року народження - син; ОСОБА_9 , 2018 року народження - донька; ОСОБА_5 , 1979 року народження - чоловік (не зареєстрований).

Відповідно до довідки від 11.08.2021 року за №74, виданої 8 територіальним вузлом Урядового зв`язку Держаної служби Спеціального зв`язку та захисту інформації України (8 ТВУЗ Держспецзв`язку) встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у 8 територіальному вузлі урядового зв`язку Державної прикордонної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України на посаді фельдшера амбулаторії.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 уклали шлюб 17.01.2017 року.

Відповідно до Характеристики встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є учнем 8-Б класу Міжлиманського ЗЗСО І-ІІІ ступенів, зарекомендував себе як старанний дисциплінований, працелюбний, уважний учень. Має навчальні досягнення достатнього рівня, навчається в повну міру своїх сил, має змішану пам`ять, добре запам`ятовує учбовий матеріал, виявляє логічне, образне, конкретне, творче мислення, має здібності до вивчення англійської мови, історії, української мови та літератури, на уроках завжди уважний, виконує домашні завдання, допомагає товаришам, має добрий загальний розвиток, багато читає. Мати ОСОБА_4 приділяє належну увагу вихованню сина, постійно приймає участь у шкільному житті сина. Багато років очолює батьківський комітет класу. Завдяки старанням ОСОБА_1 батьківський комітет класу багато років активно та всебічно допомагає роботі класного керівника, вчителів та адміністрації школи. Батько ОСОБА_10 , участі у шкільному житті сина не приймає.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах по виконавчому провадженню. АСВП 51740257 від 01.11.2021 року встановлено, що у ОСОБА_3 встановлено розмір заборгованості по сплаті аліментів, підлягаючих сплаті по виконавчому документу у розмірі 138862,16 грн. Вказана заборгованість виникла за період з 21.01.2016 року по 31.10.2021 року.

Відповідно до довідки виданої КНП Усатівської сільської ради «Усатівський центр первинної медико - санітарної допомоги» Амбулаторія загальної практики сімейної медицини с. Латівка від 02.11.2021 року за №1028 встановлено, що ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , регулярно відвідує АЗПСМ с. Латівка з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , контролює стану його здоров`я, та робить профілактичні щеплення. Батько дитини не приймає участі в нагляді за здоров`ям дитини.

Письмовими поясненнями ОСОБА_11 , ОСОБА_8 від 22.11.2021 року, ОСОБА_12 від 22.11.2021 року, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 від 23.10.2021 року.

Відповідно до акту обстеження житлово - побутових умов встановлено, що умови проживання дитини є належними.

Згідно копії листа від 27.04.2022 року за №61 Службою у справах дітей Усатівською сільською радою Одеського району Одеської області було направлено на ім`я начальника ВП №2 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області полковнику поліції Оверченко Д., з метою встановлення всіх фактів для прийняття рішення на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Усатівської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснити розшук останнього. Листом від 31.05.2022 року за №73 встановлено, що службою у справах дітей було повторно направлено лист на ім`я начальника ВП №2 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області полковнику поліції Оверченко Д., щодо здійснення розшуку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копією Депутатського звернення Депутата Усатівської сільської ради VIII скликання Одеського району Одеської області Сердюк В.В. на ім`я начальника ВП №2 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області полковнику поліції Оверченко Д., щодо сприяння діяльності Служби у справах дітей Усатівської сільської ради та надання інформації.

Рішенням Виконавчого комітету Усатівської сільської ради Одеського району Одесьокї області від 27.09.2022 року за №259 «Про затвердження висновку Служби у справах дітей Усатівської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 »

Відповідно до Висновку Служби у справах дітей Усатівської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав від 20.09.2022 року встановлено, що розглянувши питання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Служба у справах дітей Усатівської сільської ради, вважає, що зазначені обставини вказують на ухиляння ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до п. 2 ст.164 СК України, це є підставою для позбавлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно його сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до листа ВП №2 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області від 10.06.2022 року за №61.4-1876 наданого у відповідь на депутатське звернення, яке надійшло до ВП №2 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області за вх. №3397 від 03.06.2022 року, було повідомлено, що підставами щодо оголошення розшуку є ухвала суду про оголошення у розшук або постанова слідчого, дізнавача, у зв`язку з чим було рекомендовано звернутись до суду.

Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини.

Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх стан здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці.

Як, роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Зазначена позиція узгоджується також з висновками Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі № 211/559/16-ц від 01.11.2017 року.

Судом встановлено, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини, проживає окремо від неї, не цікавиться її життям, має низький батьківський потенціал, не розуміє шляхи налагодження відносин з дитиною та не здатний створити сприятливі умови для проживання та розвитку дитини. Вищезазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про свідоме нехтування батьком виконання батьківських обов`язків по догляду та вихованню дитини, що є підставою для позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ч.5 та ч.6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, та підтверджують той факт, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, не готує її до самостійного життя, ніяким чином не цікавиться дитиною, а тому суд приходить до висновку про доцільність позбавити відповідача батьківських прав.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Що стосується вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу у сумі 25 000 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 року по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи).

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст. 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу у розмірі 25 000 грн., але на підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем не було надано суду копію договору про надання правничої (правової) допомоги, який містить детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо), а тому суд позбавлений можливості оцінити об`єм виконаної роботи представника позивача та стягнути з відповідача витрати на правову допомогу, виходячи з чого, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Так позивачем було надано до суду лише тільки попередній (орієнтований) розрахунок витрат, адвокатського об`єднання «Г.М. ПАРТНЕРС» надання правничої допомоги Мадатовій С.В., яку не може прийняти, у зв`язку з тим, що на підтвердження вказаного розрахунку не було надано платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках цієї справи на суму 25 000 грн., що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Керуючись ст.ст. 150, 164, 165 СК України, Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 12, 13, 76, 77, 137, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 280- 282, 353, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 11.09.2023 року.

Суддя М.Л. Пасечник