Справа № 645/5514/20
Провадження № 2/645/1276/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2023 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Алтухової О.Ю.,

секретар судового засідання Малій О.Л.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування збитків і моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

У провадженні Фрунзенського районного суду м.Харкова знаходиться вищезазначена цивільна справа.

30 червня 2023 року до Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків і моральної шкоди.

З матеріалів справи вбачається, що 22.09.2020 до Фрунзенського районного суду м.Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про відшкодування збитків і моральної шкоди.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 28.09.2020 року (суддя Горпинич О.В.) позовну заяву прийнято до провадження та відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 18.12.2020 року провадження у справі зупинене в зв`язку із призначенням судової пожежно-технічної експертизи, і відновлене ухвалою суду від 08.07.2021 року.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 18.08.2021 (суддя Шарко О.П.) позовну заяву прийнято до провадження.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.02.2022 року провадження у справі зупинене до вступу у справу правонаступника померлого відповідача ОСОБА_3 .

Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність Фрунзенського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м. Полтави.

Згідно акту передачі справ від 30 березня 2022 року вище вказану справу передано з Фрунзенського районного суду м. Харкова до Октябрського районного суду м.Полтави , яка зареєстрована Октябрським районним судом м. Полтави 22.02.2023 року.

Ухвалою Октябрського районного суд м.Полтави від 27.02.2023 року справу прийнято до провадження судді Андрієнко Г.В., поновлено провадження у справі та призначене судове засідання.

Ухвалою Октябрського районного суд м.Полтави від 23.05.2023 року залучено до участі у справі ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_4 .

Ухвалою Октябрського районного суд м.Полтави від 23.05.2023 року справу передано на розгляд Фрунзенського районного суду м.Харкова.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2023 року справа передана у провадження судді Фрунзенського районного суду м.Харкова Алтухової О.Ю.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 03 липня 2023 року прийнято до розгляду цивільну справу та призначено підготовче судове засідання, а також постановлено витребувати у Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори (61055, Харківська область, місто Харків, вулиця Біблика, будинок 57) інформацію щодо наявності спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

У судове засідання 20.09.2023 року позивачка ОСОБА_1 не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

07.08.2023 року через систему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 про зміну предмета позову, в якій позивачка просить суд:

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму завданих збитків у розмірі 402 622,00 грн;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 27 512,00 грн.

Позивачкою також доплачено судовий збір на суму 1331, 34 грн, який вона просить стягнути з відповідачки разом з іншими судовими витратами.

Представник відповідачки адвокат Данько Л.В. 06.10.2023 року через систему «Електронний суд» подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що оскільки позивачка ОСОБА_4 померла, а відповідно до ст. 1230 ЦК право на відшкодування моральної шкоди за правонаступництвом не допускається, то в цій частині провадження у справі повинно бути закритим. Це узгоджується з позицією ВС у справі № 155/98/16, постанова від 06.12.2022 року.

У судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_2 при вирішенні питання про правонаступництво покладалася на розсуд суду, щодо заяви позивачки про зміну предмета позову, провадження у справі в частині стягнення моральної шкоди просила закрити.

У підготовчому судовому засіданні 22.09.2023 року суд вирішує наступні питання: щодо залучення правонаступників відповідача ОСОБА_3 , щодо правонаступництва позивачки ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди; щодо прийнятності заяви позивачки про збільшення позовних вимог.

Щодо залучення правонаступників.

25.07.2023 року судом отримано відповідь від нотаріальної контори, з якої вбачається, що після смерті ОСОБА_3 спадкова справа заведена не була.

Відповідно до частини першої статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Для залучення правонаступників сторони провадження, необхідним є встановлення кола спадкоємців, які прийняли спадщину.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Право на спадкове майно виникає з часу відкриття спадщини, а не з моменту отримання свідоцтва про право на неї (постанова ВС від 22 березня 2023 року у справі № 463/6829/21).

Матеріали справи свідчать про те, що за життя відповідач ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , окрім того він мав право власності на частину вказаної квартири, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 18.01.1994 року.

Відповідачка ОСОБА_6 , яка є дочкою ОСОБА_3 , також зареєстрована за вказаною вище адресою і є співвласницею даного житла.

Згідно з Інформаційною довідкою із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 73224080, виданою 17.07.2023 року Четвертою Харківською міською державною нотаріальною конторою на виконання ухвали суду від 03.07.2023 року, у Спадковому реєстрі відсутня інформація про спадкову справу, заведену після смерті ОСОБА_3 .

Таким чином, на сьогодні, суду відомо лише про одну особу, яка відповідно до закону є спадкоємцем померлого відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 , яка і є правонаступником ОСОБА_3 у правовідносинах, які є предметом розгляду у даній цивільній справі.

Таким чином, спадкоємицю ОСОБА_3 ОСОБА_6 необхідно залучити до участі у справі, як правонаступника померлого відповідача ОСОБА_3 .

Питання щодо правонаступництва в частині відшкодування моральної шкоди.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

На сьогодні питання про те, чи допускають правонаступництво правовідносини зі стягнення моральної шкоди є дискусійним.

З матеріалів справи вбачається, що 22.09.2020 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, в якому просила суд стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_7 суму збитків, завданих внаслідок пожежі у розмірі 269488,00 грн., моральну шкоду у розмірі 27512,00 грн. та судові витрати.

Раніше з практики судів касаційної інстанції вбачалося, що моральна шкода є невід`ємно пов`язаною з фізичною особою, оскільки полягає у психоемоційному ставленні особи до тієї чи іншої події, а отже є особистим немайновим правом, яке припиняється разом зі смертю фізичної особи, оскільки зі смертю припиняється і можливість фізичної особи сприймати будь-які обставини.

За наведених обставин, право на відшкодування моральної шкоди, яке не присуджено судовим рішенням, є особистим немайновим правом, а отже не входить до складу спадщини згідно пункту 1 частини 1 статті 1219 ЦК України.

Однак, у рішенні від 08.02.2023 року у справі № 760/9496/21 ВС констатував, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу (стаття 1219 ЦК України)

Зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою (частина перша статті 608 ЦК України).

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий, кредитор) має право вимагати компенсації завданої моральної шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана компенсувати завдану моральну шкоду.

Сутність обов`язків з грошової компенсації моральної шкоди і судових витрат не дозволяє зробити висновок, що вони мають особистий характер та нерозривно пов`язані із особою спадкодавця.

По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18).

У постанові ж від 06.12.2022 року у справі № 155/98/19 ВС зазначив, що право на відшкодування моральної шкоди за правонаступництвом не допускається в разі смерті позивача.

При цьому, гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 .

У заяві про збільшення позовних вимог від 07.08.2023 року позивачка ОСОБА_1 зазначила, що оскільки за висновком Верховного суду від 08.02.2023 року у справі № 760/9496/21 сутність обов`язків з грошової компенсації моральної шкоди не мають особистого характеру та не пов`язані із особою спадкодавця, і, враховуючи, що душевні страждання з моменту прийняття спадщини у такому вигляді перейшли на ОСОБА_1 , доказом чого є те, що їй потрібен додатковий час та зусилля відновляти пошкоджене майно, зв`язуватись з ремонтом та відновленням пошкодженого майна, терпіти всі негаразди та переносити стреси, позовні вимоги щодо стягнення компенсації завданої моральної шкоди з ОСОБА_2 , що вважається такою, що прийняла спадщину від батька ОСОБА_3 та несе обов`язок щодо компенсування завданої моральної шкоди як за себе, так і за батька, на користь позивачки, як правонаступника померлої ОСОБА_4 , у якої виникло право на стягнення такої компенсації і таке право зараз отримала ОСОБА_1 , залишаються у тому ж розмірі. До того ж, будучи вагітною, позивачці необхідно витрачати час та нервувати з приводу судового розгляду справи, бо добровільно відповідачка не бажає компенсувати завдані збитки та моральну шкоду. Що також викликає душевні страждання. Відповідачку не турбує, як це все відобразиться на здоров`ї позивачки та здоров`ї її майбутньої дитини. Вирішувати мирним шляхом відповідачка питання не бажає. Тому стягнення з неї компенсації моральної шкоди вважаю цілком законним та обґрунтованим.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у підготовчому засіданні у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (яка визнана правонаступником позивача ОСОБА_4 ) до ОСОБА_2 (яка визнана судом правонаступником ОСОБА_3 ) суд позбавлений можливості однозначно констатувати, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди не передбачають правонаступництво, в зв`язку із чим провадження у справі в частині відшкодування моральної шкоди закриттю не підлягає.

При цьому, згідно ч. 3 ст. 89 ЦПК суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У разі недоведеності позовних вимог суд вправі відмовити у позові повністю або частково.

Щодо прийнятності заяви про збільшення позовних вимог.

07.08.2023 року через систему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 про зміну предмета позову, в якій позивачка просить суд:

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму завданих збитків у розмірі 402 622,00 грн;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 27 512,00 грн.

Позивачкою також доплачено судовий збір на суму 1331, 34 грн, який вона просить стягнути з відповідачки разом з іншими судовими витратами.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 Цивільного кодексу України, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Доповнення позовних вимог новими відбувається шляхом зміни предмету позову, а не через збільшення розміру позовних вимог. Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 22.07.2021 у справі № 910/18389/20 та від 17 серпня 2021 року у справі № 910/19210/15.

Таким чином позивачкою правильно обрано спосіб зміни її позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Процесуальний закон не встановлює особливих вимог до форми та змісту заяви про зміну предмета позову, зазначаючи лише, що така заява повинна бути заявлена позивачем шляхом подання письмової заяви і до закінчення підготовчого засідання (ч. 3 ст. 49 ЦПК). Окрім того, позивач повинен подати докази направлення такої заяви відповідачу (ч. 5 ст. 49 ЦПК).

Вказані вимоги закону позивачкою виконані. Заява подана у письмовій формі, матеріали справи містять квитанцію про доплату судового збору у розмірі 1% від суми, на яку збільшилися позовні вимоги, та квитанцію про направлення копії заяви відповідачці.

Таким чином, заява позивачки ОСОБА_1 про зміну предмета позову від 07.08.2023 року приймається судом до розгляду.

Керуючись ст. ст. 51, 255, 260 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Залучити до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування збитків і моральної шкоди - ОСОБА_2 , як правонаступника відповідача ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заяву ОСОБА_1 про зміну предмета позову прийняти до розгляду.

Копію даної ухвали надіслати сторонам.

Встановити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву (заяву про зміну предмета позову). У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву (заяву про зміну предмета позову), який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову (заяви про зміну предмета позову). Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов.

Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам частини третьої п`ятої ст. 178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, яке має відповідати вимогам частини третьої п`ятої ст. 178 ЦПК України, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб - адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2033/ на офіційному веб - порталі судової влади України в мережі Інтернет.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено 16.10.2023 року.

Суддя О.Ю.Алтухова