Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/3507/23
номер провадження 2/695/1238/23

05 жовтня 2023 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
у складі: головуючого судді Середи Л.В. ,
за участю секретаря Оніщенко Н.В.
розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Золотоніської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей , сім`ї, молоді та спорту виконавчого комітету Золотоніської міської ради, про відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав,
Орган опіки та піклування Золотоніської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 народила дочку ОСОБА_3 . Батько дитини був записаний у відповідності ч. 1 ст. 135 СК України за вказівкою матері.
Малолітня ОСОБА_3 з народження проживала з матір`ю. ! 2020 році матеріально-побутові та морально-етичні умови проживання сім`ї погіршились. Мати почала зловживати алкоголем, поводила себе агресивно, потребувала обстеження стану свого здоров`я, внаслідок чого не забезпечувала належного виконання батьківських обов`язків.
12.11.2020 року малолітня ОСОБА_3 була взята на облік дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах, а 17.11.2020 року дитини була влаштована до КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради».
З 29.01.2021 року по 16.02.2021 року ОСОБА_1 пройшла обстеження та стаціонарне лікування в Черкаській обласній психіатричній лікарні № 1. Психоемоційний стан її стабілізувався і ОСОБА_1 влаштувалась різноробочою на ВАТ «Золотоніський машинобудівний завод». Покращивши свої матеріально-побутові та санітарно гігієнічні умови проживання, відповідач звернулась до органу опіки та піклування про повернення доньки у свою сім`ю.
Комісією з питань захисту дитини 19.03.2021 року було прийнято рішення про можливість повернення малолітньої ОСОБА_3 у сім`ю матері.
Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.06.2021 року у справі № 695/2859/19 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було визнано батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

16.09.2021 року на підставі наказу начальника Служби у справах дітей, сім`ї, молоді та спорту виконкому Золотоніської міської ради малолітню ОСОБА_3 , знято з обліку дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах.

На підставі судового наказу Золотоніського міськрайонного суду від 06.10.2021 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду із 27.09.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Після поїздки матері у Польщу, коли дочка перебувала під опікою та наглядом ОСОБА_4 , та повернення дочки 01.06.2023 року у сім`ю матері, ОСОБА_1 почала зловживати алкогольними напоями.

13.06.2023 року дитина ОСОБА_3 влаштована у сім`ю патронатного вихователя ОСОБА_5 , так як батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не можуть забезпечити належний догляд, утримання та виховання дочки.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, позивач вважає, що з метою належного захисту дитини від жорстокого поводження батьків, забезпечення її необхідним доглядом, харчуванням та лікуванням доцільно відібрати від матері ОСОБА_1 та батька ОСОБА_2 , який самоусунувся від виховання своєї дочки, без позбавлення батьківських прав.

Розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження, відповідно до ухвали суду від 14.09.2023р.

Представники позивача та третьої особи в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви у яких просили розгляд справи здійснювати за їх відсутності, на задоволенні позову наполягали.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, однак скерували до суду заяви, в яких розгляд справи просили проводити за їх відсутності, позовні вимоги визнають у повному обсязі, щодо обставин, викладені у позові жодних заперечень суду не надали, відзиву на позовну заяву до суду не направили.

Таким чином суд вважає, що відповідачі належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи в суді, останнім було надано усі можливості для захисту своїх прав, подання до суду доказів та доводів на спростування заявлених до них вимог, якими останні скористалися та розпорядилися на власний розсуд.

Процесуальні права та обов`язки учасників справи визначені ст. 43 ЦПК України. Зокрема, учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, брати участь у дослідженні доказів, ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Водночас, учасник справи зобов`язаний: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подавати усі наявні у нього докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, надавати суду повні й достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Таким чином, учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також враховуючи тривалий розгляд справи, суд вважає, що слід вирішити справу в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних доказів, які містяться у матеріалах справи.

За таких підстав суд вважає за можливе розгляд справи здійснювати за відсутності відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справ, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення враховуючи наступне.

Відповідно до ч.3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується рішенням Золотоніського міськрайонного суду від 15.06.2021 року у справі № 695/2859/19, провадження № 2/695/152/21 та свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 від 14.08.2021 року.

Наказом в.о. начальника служби у справах дітей, молоді та спорту виконкому Золотоніської міської рад від 12.11.2020 року № 48 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взята на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах.

Відповідно до наказу начальника служби у справах дітей, сім`ї, молоді та спорту виконкому Золотоніської міської рад від 16.09.2021 року № 28 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знята з обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах.

На підставі судового наказу Золотоніського міськрайонного суду від 06.10.2021 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду із 27.09.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів станом на 25.08.2023 року заборгованість ОСОБА_2 по аліментах на утримання дочки ОСОБА_7 становить 29 061.48 грн.

Відповідно до довідки лікаря-нарколога Золотоніської багатопрофільної лікарні Громенка В.М. від 13.06.2023 року ОСОБА_1 , 1985 р.н., перебуває на «Д» обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога перебуває, за медичною допомогою зверталась, була направлена в ЧОПЛ № 1 у зв`язку із загостренням хвороби.

На підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини (протокол № 11 від 13.06.2023 року) та рішення виконкому Золотоніської міської ради від 13.06.2023 року № 228»Про власшування дитини у сім`ю патронатного вихователя ОСОБА_5 » ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , влаштована у сім`ю патронатного вихователя ОСОБА_5 .

Як вбачається з Акту обстеження умов проживання від 13.06.2023 року малолітньої ОСОБА_6 , 2015 року народження, для виховання та розвитку дитини умов не створено, для матері та дитини є лише одне ліжко, запасу продуктів харчування немає, стіл завалений залізними інструментами та проводами. ОСОБА_1 закривала дочку, залишаючи ключ від квартири у службі у справах дітей. ОСОБА_2 із сім`єю ніколи не проживав, його місце проживання та перебування не відомі. Дитина ОСОБА_3 влаштована тимчасово у сім`ю патронатного вихователя.

Згідно з протоколом бесіди від 08.08.2023 року, проведеної з малолітньою ОСОБА_6 , 2015 року народження, дитини розповіла, що коли проживала з мамою, то та часто вживала алкоголь, і багато курила. Батька майже не пам`ятає, лише одного разу батьки сварились на вулиці і батько погрожував фізичною розправою, дитини батька дуже боїться і не хоче з ним проживати. Повідомила, що у сім`ї патронатного вихователя їй добре.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 08.08.2023 року остання не заперечує проти відібрання у неї дочки без позбавлення батьківських прав.

ОСОБА_2 заявою від 10.08.2023 року повідомив, що з дочкою ОСОБА_7 , 2015 року народження, не спілкується, батьківські обов`язки не виконує, не заперечує проти відібрання у неї дочки без позбавлення батьківських прав.

У Висновку органу опіки та піклування Золотоніської міської ради від 31.08.2023 року № 1617 орган опіки та піклування вважає за доцільне відібрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у батьків: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без позбавлення їх батьківських прав.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

У справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно з пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

За змістом частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18).

Згідно з положеннями ч. 2, 3 ст. 170 СК України, у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

З огляду на викладене суд зазначає, що основними підставами для відібрання дитини від батьків серед іншого є випадки, що охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків (безвідповідальне ставлення до дитини та невжиття заходів щодо забезпечення лікування дитини у зв`язку із її тяжким станом здоров`я), а й із їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог, керуючись найкращими інтересами дитини, при цьому враховуючи, що відповідачі позовні вимоги визнали у повному обсязі.

Таким чином суд, керуючись в першу чергу інтересами дитини, з метою її належного захисту та соціального забезпечення, приходить до переконання про обґрунтованість даного позову.

При цьому суд погоджується із доводами позивача, про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та такий захід застосовується в крайніх випадках, а тому вважає достатнім для захисту прав дитини відібрання від матері та батька без позбавлення батьківських прав.

Крім того, слід зауважити, що відібрання дітей у батьків це санкція за невиконання батьківських обов`язків. Ця санкція є більш м`якою, порівняно з іншими, зокрема із позбавленням батьківських прав. Відібрання дитини не є крайнім і незворотним заходом.

Додатково суд роз`яснює відповідачам, що відповідно до частини третьої статті 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Враховуючи відсутність у суду даних про матеріальний стан відповідачів, передачу малолітньої на тримання у сім`ю патронатного вихователя, що дає йому відповідне право самостійно звернутися до суду із питанням стягнення аліментів, відсутність клопотання позивача про стягнення аліментів із відповідачів, суд вважає питання стягнення аліментів при ухваленні даного рішення не вирішувати.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідачів на користь держави судовий збір у солідарному порядку у розмірі 2684 грн.

На підставі статтей 165, 170, 180-182 СК України, Законом України "Про охорону дитинства", керуючись ст.ст. 11, 209, 213 - 215, 256 - 259 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Органу опіки та піклування Золотоніської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей , сім`ї, молоді та спорту виконавчого комітету Золотоніської міської ради, про відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Відібрати малолітню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від її батьків: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без позбавлення її батьківських прав.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави судовий збір в сумі 1073.00 грн. (одну тисячу сімдесят три) гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Середа Л.В.