Справа № 523/1234/18
Провадження №6/523/390/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2023 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Сувертак І. В.,

при секретарі - Мельніченко Г. О.

розглянув в відкритому судовому засіданні в місті Одесі

заяву ОСОБА_1 , що подана її представником-адвокатом Васильєвим Ю. Ю., про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі території України, що покладені на неї ухвалою суду від 31 січня 2018 року по справі №523/1234/18 за поданням Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про встановлення тимчасового обмеження боржнику, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа громадянина України для виїзду за кордон,

Встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із вищевказаною заявою, у якій просить суд скасувати тимчасове обмеження її у праві виїзду за межі України, застосоване щодо неї ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 31.01.2018 року у справі № 523/1234/18, у зв`язку із виконанням нею судового рішення у справі № 523/9370/15-ц.

В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 31 січня 2018 року у справі № 523/1234/18 за поданням державного виконавця, їй було встановлене тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документа громадянина України для виїзду за кордон, до виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом № 523/9370/15-ц, що виданий 31 травня 2016 року Суворовським районним судом міста Одеса, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 грошової суми у загальному розмірі 141 783,81 гривень.

Станом на момент подання заяви, заборгованість згідно із виконавчим листом № 523/9370/15-ц у загальному розмірі 141 783,81 гривень, сплачена у повному обсязі, тому ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеною заявою.

Заявник та інші заінтересовані особи в судове засідання не прибули та суд вважає за можливе розглянути зазначену справу за їх відсутності, оскільки їх неявка не є перешкодою для розгляду зазначеної заяви та відкладення розгляду справи потягне за собою порушення розумних строків розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Згідно ч. 6 ст. 441 ЦПК України суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

Тобто, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути скасовано судом за вмотивованою заявою боржника.

В силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 8 статті 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України» встановлено, що на Державну прикордонну службу відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема, запобігання та недопущення виїзду з України або в`їзду в Україну осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзду в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі, згідно з дорученням правоохоронних органів.

Крім інших, покладених на органи державної прикордонної служби України завдань, вони також мають право, зокрема, зясовувати підстави в`їзду в Україну або виїзду з України, не пропускати через державний кордон України осіб без дійсних документів під час одержання зазначених документів, осіб, яким Державною прикордонною службою України за порушення законодавства з прикордонних питань та про правовий статус іноземців чи за мотивованим письмовим рішенням суду та правоохоронних органів не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України.

Згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Протоколом № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, який ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997р., у статті 2 передбачено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Другому Суворовському відділі державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області знаходилось виконавче провадження із примусового виконання виконавчого листа № 523/9370/15-ц, що виданий 31 травня 2016 року Суворовським районним судом міста Одеса, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 грошової суми у загальному розмірі 141 783,81 гривень.

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 31 січня 2018 року у справі № 523/1234/18, за поданням державного виконавця Штогріній Валентині Іванівні було встановлено тимчасово обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документа громадянина України для виїзду за кордон, до виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом № 523/9370/15-ц, що виданий 31 травня 2016 року Суворовським районним судом міста Одеса.

У відповідності до квитанції до платіжної інструкції № 33 від 26.09.2023 року ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за виконавчим листом № 523/9370/15-ц було сплачено 76 335,00 гривень.

У відповідності до квитанції до платіжної інструкції № 14 від 27.09.2023 року ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за виконавчим листом № 523/9370/15-ц було сплачено 65 448,00 гривень.

У відповідності до платіжної інструкції № 0.0..1 від 03.10.2023 року ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було сплачено 0,81 гривень.

Загальна сума сплаченої заборгованості становить 141 783,81 гривень, що відповідає сумі заборгованості за виконавчим листом № 523/9370/15-ц.

Також, у відповідності до роздруківки із Автоматизованої системи виконавчого провадження виконавче провадження із примусового виконання виконавчого листа № 523/9370/15-ц про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на виконанні у державних або приватних виконавців не перебуває.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26.11.2009) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по- перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. З ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою з`ясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

В силу ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність натепер таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування.

Таким чином, суд вважає, що залишення тимчасових обмежень, які були встановлені відносно ОСОБА_1 при виконанні виконавчого провадження, є таким, що порушують основоположні права і свободи громадянина України.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 вимоги виконавчого листа № 523/9370/15-ц були виконані у повному обсязі, що виключає можливість подальшого існування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 441 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну», суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , що подана її представником-адвокатом Васильєвим Ю. Ю., про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі території України, що покладені на неї ухвалою суду від 31 січня 2018 року по справі №523/1234/18 за поданням Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про встановлення тимчасового обмеження боржнику, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа громадянина України для виїзду за кордон задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України, встановлене ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 31.01.2018 року у справі № 523/1234/18, у зв`язку із виконанням ОСОБА_1 судового рішення у справі № 523/9370/15-ц.

Копію ухвали направити для виконання до Державної прикордонної служби України та Суворовському відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) до відома.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя