Постанова

Іменем України

09 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 522/5505/19

провадження № 61-8722св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - державний реєстратор Комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» Шушулков Максим Дмитрович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 06 листопада 2019 року у складі судді Дранікова С. М. та постанову Одеського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року у складі колегії суддів: Драгомерецького М. М., Дришлюка А. І., Громіка Р. Д.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позову та судових рішень судів попередніх інстанцій

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» Шушулкова М. Д. про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про припинення обтяження (зняття арешту) земельної ділянки.

Позов мотивував тим, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03 липня 2018 року у справі № 520/8189/18 вжито заходи забезпечення позову - накладено арешт на земельну ділянку, кадастровий номер :01:002:0029, що знаходиться за адресою: ділянка НОМЕР_1, масив № 4, Нерубайська сільська рада, Біляївський район, Одеська область .

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2019 року у справі № 520/8189/18 скасовано заходи забезпечення позову, обов`язок пред`явлення до виконання покладено на ОСОБА_1 або його представника (адвоката) за посвідченням (ордером). Ні ОСОБА_1, ні його представник (адвокат) із цією ухвалою до державного реєстратора не зверталися. 13 лютого 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на зазначену ухвалу, тому вказана ухвала не набрала законної сили. Внаслідок протиправних дій державного реєстратора земельну ділянку незаконно відчужено за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 08 лютого 2019 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , після чого земельна ділянка стала предметом договору іпотеки від 21 лютого 2019 року, укладеного ОСОБА_3 та Кредитною спілкою «Експрес кредит».

Таким чином, неправомірне зняття державним реєстратором арешту із земельної ділянки призвело до негативних матеріальних наслідків у вигляді протиправного відчуження земельної ділянки.

Із урахуванням наведених обставин, позивач просив суд визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» Шушулкова М. Д. від 08 лютого 2019 року про припинення обтяження (зняття арешту) земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 5,67 га, яка розташована на території масиву № 4 Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 06 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що доводи позивача про те, що державним реєстратором незаконно прийнято рішення про скасування обтяження (арешту) земельної ділянки, не підтверджуються належними доказами. Із ухвалою про скасування заходів забезпечення позову звернувся власник земельної ділянки, права якого вказана ухвала порушувала та обмежувала. У силу вимог статті 261 ЦПК України ухвала Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2019 року про скасування заходів забезпечення позову набрала законної сили 08 лютого 2019 року.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У червні 2023 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 06 листопада 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У касаційній скарзі як на підставу оскарження судових рішень міститься посилання на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах). Заявник, посилаючись на частину одинадцяту статті 153, частину одинадцяту статті 158, частину першу статті 258, підпункт «б» пункту 4 частини першої статті 260, частину першу статті 261, частини першу та другу статті 273, пункт 4 частини першої статті 353 ЦПК України, зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо набрання законної сили ухвалою про скасування заходів забезпечення позову.

Відзив на касаційну скаргу від сторони відповідача не надходив.

Позиція Верховного Суду

Статтею 400 ЦПК України встановлено межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Так, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи має бути проведений протягом п`яти днів після складення доповіді суддею-доповідачем колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За змістом частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги у межах, які стали підставами для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, аоскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Обставини, встановлені судами

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03 липня 2018 року у справі № 520/8189/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів накладено арешт на земельну ділянку, кадастровий номер :01:002:0029, що знаходиться за адресою: ділянка НОМЕР_1, масив № 4, Нерубайська сільська рада, Біляївський район, Одеська область .

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2019 року у справі № 520/8189/18 заходи забезпечення позову, які вжитті ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03 липня 2018 року, скасовані. Знято арешт із земельної ділянки, кадастровий номер :01:002:0029, що знаходиться за адресою: ділянка НОМЕР_1, масив № 4, Нерубайська сільська рада, Біляївський район, Одеська область . Обов`язок пред`явлення цієї ухвали до виконання покладено на ОСОБА_1 або його представника (адвоката) за посвідченням (ордером).

Постановою Одеського апеляційного суду від 06 червня 2019 року у справі № 520/8189/18 ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2019 року залишено без змін.

Правове обґрунтування

Відповідно до положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили.

Статтею 261 ЦПК України встановлено, щоухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Встановивши, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2019 року у справі № 520/8189/18 скасовані заходи забезпечення позову, а саме: знято арешт із земельної ділянки, кадастровий номер :01:002:0029, що знаходиться за адресою: ділянка НОМЕР_1, масив № 4, Нерубайська сільська рада, Біляївський район, Одеська область , суд першої інстанції, із яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про те, що оспорюване рішення державного реєстратора, яким скасовано обтяження на зазначену земельну ділянку, прийняте із дотриманням вимог законодавства України, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили.

У касаційній скарзі заявник посилається на те, що ухвала Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2019 року, якою скасовано заходи забезпечення позову, не набрала законної сили 08 лютого 2019 року, оскільки була оскаржена в апеляційному порядку, а тому державний реєстратор на мав законних підстав приймати рішення про припинення обтяження (зняття арешту) земельної ділянки від 08 лютого 2019 року.

Верховний Суд відхиляє такі доводи касаційної скарги як безпідставні з огляду на таке.

Аналіз статті 261 ЦП України свідчить про те, що у цій нормі передбачено загальне правило для всіх судових рішень, які постановлюються у формі ухвали. Ухвала суду набирає законної сили за правилами, передбаченим для рішення суду (стаття 273 ЦПК України), тільки в тому випадку, коли для конкретного виду ухвал це прямо передбачено процесуальним законом (статті 460, 479, 480, 487 ЦПК України). Можливість апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції при цьому значення не має і на момент набрання нею законної сили не впливає.

Оголошення судового рішення - це спеціальна стадія його оприлюднення та підстава для набрання ним законної сили. Водночас частина друга статті 261 ЦПК України встановлює набрання законної сили ухвалою з моменту її підписання за умови або постановлення такої ухвали поза межами судового засідання, або неявки всіх учасників справи, або розгляду справи без повідомлення учасників справи. При цьому процесуальний закон не пов`язує набрання законної сили ухвалою суду із моментом складення їх повного тексту, отримання ухвали учасниками справи та закінченням строку на апеляційне оскарження.

Враховуючи те, що ухвала Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2019 року у справі № 520/8189/18 постановлена в судовому засіданні за відсутності всіх учасників справи, проте підписана суддею 08 лютого 2019 року, тому така ухвала набирала законної сили із цієї дати.

Факт оскарження ухвали Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2019 рокув апеляційному порядку (апеляційна скарга подана ОСОБА_1 13 лютого 2019 року) не впливає на момент набрання цією ухвалою законної сили.

Укасаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на відсутність висновків Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме: частини одинадцятої статті 153, частини одинадцятої статті 158, частини першої статті 258, підпункту «б» пункту 4 частини першої статті 260, частини першої статті 261, частини першої та другої статті 273, пункту 4 частини першої статті 353 ЦПК України щодо набрання законної сили ухвалою про скасування заходів забезпечення позову.

Верховний Суд відхиляє такі доводи касаційної скарги, оскільки Верховний Суд висловився щодо правильного застосування зазначених норм процесуального права (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 12 січня 2023 року у справі № 761/13085/14, а також постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11 квітня 2019 року у справі № 910/6543/18 та від 30 березня 2020 року у справі № 910/6543/18, постанова Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 13 квітня 2022 року у справі № 580/3356/20).

Таким чином, доводи заявника, що стали підставою для відкриття касаційного провадження, не знайшли своє підтвердження.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в оскаржуваних судових рішеннях, питання вичерпності висновків судів попередніх інстанцій, Верховний Суд виходить із того, що у справі, що переглядається, судові рішення відповідають вимогам вмотивованості.

Верховний Суд розглянув справу в межах доводів, наведених заявником у касаційній скарзі, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, і підстав вийти за межі розгляду справи судом касаційної інстанції не встановлено.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, аоскаржувані судові рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 06 листопада 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний