Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 369/2856/22
Номер провадження 2/711/559/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Демчика Р.В.,

при секретарі Кофановій А.О.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі судових засідань суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів, -

встановив:

22.02.2022 року ОСОБА_3 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів.

13.07.2022 року ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області клопотання представника відповідача задоволено та цивільну справу передано до Придніпровського районного суду м.Черкаси за підсудністю.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.08.2022, для розгляду цивільної справи №369/2856/22 (провадження №2/711/1964/22) визначено суддю Демчика Р.В..

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.09.2022 року відкрите загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.12.2022 року у справі призначено комплексну (почеркознавчу та технічну) судову експертизу, проведення якої доручено судовим експертам Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

На вирішення експерта поставлені запитання: чи виконано підпис від імені ОСОБА_4 на оригіналі Договору позики від 10.09.2019 року на першій сторінці у графі «Позичальник» на останньому рядку власноруч тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою; яким чином виконаний підпис від імені особи ОСОБА_4 у Договорі позики від 10.09.2019 року на першій сторінці у графі «Позичальник» на останньому рядку (за допомогою технічних засобів чи писальним приладом); чи відповідає давність виконання (виготовлення) договору позики від 10.09.2019 року, що підписаний між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вказаній в ньому даті; чи створений (виготовлений) договір позики від 10.09.2019 року, що підписаний між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , пізніше 10.09.2019 року і коли саме: яка давність нанесення підписів в договорі позики від 10 вересня 2019 року, що підписаний між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

20.02.2023 року до суду надійшло клопотання експерт та про надання додаткових матеріалів експериментальних зразків підписів та почерку ОСОБА_4 й такі, що містять запис його ПІБ (10-12 арк.); умовно-вільних зразків підписів та почерку ОСОБА_4 (10-15 арк.); вільних зразків підписів та почерку ОСОБА_4 , й таких, що виконано у 2019 році, містять запис його ПІБ (10-15 арк.).

24.03.2023 року представник відповідача адвокат Грищенко Н.В. надіслала до суду письмові пояснення, в яких заявила клопотання доручити посольству України в Швейцарській Конфедерації та в Князівстві Ліхтенштейн (за сумісництвом) (Feldeggweg 5, 3005 Bern, Schweiz) відібрати експериментальні зразки підпису громадянина України ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , що мешкає за адресою: Oberhardstrasse 29а, Langental 4900, контактний номер телефону: НОМЕР_2 .

Клопотання обґрунтоване тим, що відповідно до ч.2 ст. 502 ЦПК України доручення суду про виконання певних процесуальних дій стосовно громадянина України, який проживає на території іноземної держави, може бути виконано працівниками дипломатичного представництва чи консульської установи України у відповідній державі, якщо це передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. У разі вчинення певних процесуальних дій складається протокол, що підписується особою, стосовно якої вчинені процесуальні дії, та особою, яка вчинила процесуальні дії, і скріплюється печаткою відповідної закордонної дипломатичної установи України. У протоколі зазначаються день, час і місце виконання доручення.

В судовому засіданні представник відповідача клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Позивач та його представник проти задоволення клопотання заперечували.

Вирішуючи вказане клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 107 ЦПК України матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи. Експерт не має права з власної ініціативи збирати матеріали для проведення експертизи, розголошувати відомості, що стали йому відомі у зв`язку з проведенням експертизи, або повідомляти будь-кому, крім суду та учасника справи, на замовлення якого проводилася експертиза, про її результати. Призначений судом експерт не має права спілкуватися з учасниками судового процесу поза межами судового засідання, крім випадків вчинення інших дій, безпосередньо пов`язаних із проведенням експертизи. При визначенні матеріалів, що надаються експерту чи експертній установі, суд у необхідних випадках вирішує питання про витребування відповідних матеріалів за правилами, передбаченими цим Кодексом для витребування доказів.

У відповідності до пункту 1.2.1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень (надалі - Інструкція), затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5, одним із основних видів експертизи є почеркознавча експертиза.

Відповідно до п.1.1. Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5 основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (літерних та цифрових) і підпису. Такою експертизою вирішуються і деякі неідентифікаційні завдання (установлення факту виконання рукописного тексту під впливом будь-яких факторів, що заважають (природних: хворобливий стан, хронічні захворювання, вікові зміни; тимчасових зовнішніх: незвичне тримання засобу для писання, незвична поза, обмеження зорового контролю тощо; тимчасових внутрішніх: алкогольне сп`яніння, фармакологічні, наркотичні засоби тощо; штучних: викривлення письма зміненими рухами); визначення статі виконавця, а також належності його до певної групи за віком тощо).

Об`єктом почеркознавчої експертизи є почерковий матеріал, в якому відображені ознаки почерку певної особи у тому обсязі, в якому їх можна виявити для вирішення поставлених завдань.

Згідно п.п. 1.3., 1.4. Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5 (далі-рекомендацій) для проведення досліджень орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), повинен(на) надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації.

Вільними зразками є рукописні тексти, рукописні записи (літерні та цифрові), підписи, достовірно виконані певною особою до відкриття кримінального провадження, провадження у справах про адміністративні правопорушення, цивільних, адміністративних чи господарських справах і не пов`язані з їх обставинами; умовно-вільними є зразки почерку та (або) підпису, виконані певною особою до відкриття провадження у справі, але пов`язані з обставинами цієї справи або виконані після відкриття провадження у справі та є як пов`язаними зі справою, так і не пов`язаними з її обставинами; експериментальні зразки почерку та (або) підпису, що виконані за завданням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у зв`язку з призначенням такої експертизи.

Згідно п.1.6. рекомендацій відбирати експериментальні зразки почерку необхідно у два етапи. На першому етапі особа, почерк якої підлягає ідентифікації, виконує текст за тематикою, близькою до досліджувального об`єкта, у звичних умовах (сидячи за столом, із звичним приладдям письма, при денному освітленні). На другому етапі зразки відбираються під диктовку тексту, аналогічного за змістом тому, що досліджується, або спеціально складеного тексту, який містить фрази, слова і цифри, узяті з рукописного тексту, що досліджується. На цьому етапі зразки відбираються в умовах, що максимально наближаються до тих, у яких виконувався рукописний текст, що досліджується, тобто в тій самій позі (лежачи, стоячи тощо), таким самим приладдям письма та на папері того самого виду (за розміром, лінуванням, характером поверхні тощо), що й документ, який досліджується. Якщо буде помічено, що той, хто пише, намагається змінити свій почерк, темп диктовки слід прискорити.

Як встановлено в судовому засіданні і не заперечується сторонами, відповідач на момент розгляду справи перебуває за межами України.

Згідно листа Державної прикордонної служби України №91-31334/18/23-Вих від 05.07.2023 року, ОСОБА_4 08.09.2021 року в`їхав на територію України, а 14.09.2021 року виїхав з території України.

Оскільки відповідач перебуває поза межами України, суд позбавлений можливості самостійно відібрати експериментальні зразки його почерку та підпису. При цьому представник відповідача повідомила суд про те, що відповідач не виходить з нею на зв`язок. Суд звертає увагу на те, що відповідач не використовує своє право на участь в судовому засіданні в режимі відео конференції.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 502 ЦПК України доручення суду про виконання певних процесуальних дій стосовно громадянина України, який проживає на території іноземної держави, може бути виконано працівниками дипломатичного представництва чи консульської установи України у відповідній державі, якщо це передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. У разі вчинення певних процесуальних дій складається протокол, що підписується особою, стосовно якої вчинені процесуальні дії, та особою, яка вчинила процесуальні дії, і скріплюється печаткою відповідної закордонної дипломатичної установи України. У протоколі зазначаються день, час і місце виконання доручення. Під час виконання судового доручення застосовується процесуальний закон України. Для виконання доручення не можуть застосовуватися примусові заходи.

Пунктом 2.10. Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України 27.06.2008 № 1092/5/54 передбачено, що у випадках, передбачених міжнародним договором України, з метою вручення документів, отримання доказів чи вчинення інших процесуальних дій відносно громадянина України, який проживає на території іноземної держави, суд України може направити доручення через Міністерство закордонних справ України для виконання консульською установою України на території відповідної іноземної держави, де проживає така особа.

Консул виконує доручення судів України про надання правової допомоги в цивільних справах з додержанням чинного процесуального законодавства України.

Отже, з аналізу вказаних правових норм вбачається, що виконання певних процесуальних дій стосовно громадянина України, який проживає на території іноземної держави, може бути виконано працівниками дипломатичного представництва чи консульської установи України у відповідній державі, лише якщо це передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

В судовому засіданні представником відповідача не зазначено, яким саме міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України передбачено виконання судового доручення посольством України в Швейцарській Конфедерації та в Князівстві Ліхтенштейн про вчинення процесуальних дій стосовно громадянина України, який проживає на вказаній території.

Відповідно до п. 2 Декларації про наміри щодо співробітництва в рамках реформи юстиції України та у сфері надання правової допомоги у цивільних та кримінальних справах між Міністерством юстиції України та Департаментом юстиції і поліції Швейцарської Конфедерації від 04.08.1995 року, співробітництво в галузі надання правової допомоги в цивільних справах буде здійснюватись згідно з положеннями Гаазької Конвенції від 1 березня 1954 року Про цивільно-процесуальне право після приєднання до неї України. До цього часу співробітництво здійснюватиметься з метою сприяння у проведенні процесуальних дій (вручення документів, збір доказів). Одночасно визнається за необхідне врегулювання проблем, пов`язаних із взаємним визнанням і виконанням судових рішень з цивільних справ.

Для України Гаазька конвенція набрала чинності 26 липня 1967 року.

Відповідно до ст. 8 Конвенції з питань цивільного процесу від 01.03.1954 р. (далі Конвенція з ЦП) (мовою оригіналу) судебные власти одного из договаривающихся государств могут, в соответствии с положениями своего законодательства, обращаться по гражданским или торговым делам к компетентным властям другого договаривающегося государства с судебным поручением, которое заключало бы просьбу произвести, в пределах его компетенции, допрос либо другие процессуальные действия.

Відповідно до ст. 11 Конвенції з ЦП (мовою оригіналу) орган судебной власти, к которому обращено судебное поручение, обязан его исполнить, пользуясь теми же средствами принуждения, какие допускаются при исполнении поручений властей запрашиваемого государства или ходатайств заинтересованных сторон. Принятие мер принуждения не является обязательным в тех случаях, когда речь идет о явке сторон в суд.

Необхідно враховувати, що Гаазька Конвенція від 1 березня 1954 року Про цивільно-процесуальне право не є тим міжнародним договором, який врегульовує питання виконання судового доручення посольством України в Швейцарській Конфедерації та в Князівстві Ліхтенштейн про вчинення процесуальних дій стосовно громадянина України, який проживає на вказаній території, оскільки в статті 1 Конвенції з ЦП зазначено (мовою оригіналу) вручение документов по гражданским или торговым делам лицам, находящимся за границей, производится в Договаривающихся государствах по просьбе консула запрашивающего государства, направляемой властям, которые будут указаны запрашиваемым государством.

Крім того слід зазначити, що починаючи з 2000 року Україна стала учасницею трьох Гаазьких конвенцій: Конвенції про вручення за кордоном судових і позасудових документів у цивільних або комерційних справах, 1965р.; Конвенції про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах, 1970р.; Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, 1961р.

Потреба у застосуванні положень Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових і позасудових документів у цивільних або комерційних справах, 1965р., виникає у разі необхідності вручити судові документи, наприклад, виклик до суду у цивільній справі особі, яка проживає за кордоном. Адже, відповідно до нашого законодавства, у разі відсутності підтвердження про виклик до суду розгляд судової справи може неодноразово відкладатися.

Слід звернути увагу на те, що прохання про вручення таких документів може складатися лише судовим органом, що розглядає справу, який направляє його Центральному органу України по виконанню цієї Конвенції Міністерству юстиції, яке, в свою чергу, пересилає прохання до Центрального органу держави, де необхідно здійснити вручення.

На сьогодні учасниками цієї конвенції є Аргентина, Білорусія, Бельгія, Болгарія, Канада, Китай, Кіпр, Чехія, Данія, Єгипет, Естонія, Фінляндія, Франція, Німеччина, Греція, Угорщина, Ірландія, Ізраїль, Італія, Японія, Латвія, Литва, Люксембург, Мексика, Нідерланди, Норвегія, Польща, Португалія, Корея, Румунія, Росія, Словаччина, Словенія, Іспанія, Шрі-Ланка, Швеція, Швейцарія, Туреччина, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії, США, Венесуела, Антигуа і Барбуда, Багами, Барбадос, Ботсвана, Кувейт, Малаві, Пакистан, Сан-Марино і Сейшели.

Якщо при розгляді цивільної справи виникає необхідність отримати свідчення особи, яка проживає або перебуває за кордоном, або витребувати якісь докази, що можуть знаходитися за кордоном, це можна зробити на підставі Гаазької конвенції про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах, 1970р.

Вказана Конвенція застосовується у відносинах України з Данією, Мексикою, Люксембургом, Болгарією, Ізраїлем, Італією, Словенією, Сполученим Королівством Великої Британії та Північної Ірландії, Німеччиною, Фінляндією, Австралією, Швейцарією, США, Іспанією, Швецією, Норвегією, Аргентиною, Польщею, Словаччиною, Сінгапуром та Латвією.

Механізм направлення прохання про отримання доказів на підставі цієї Конвенції та її виконання аналогічний до механізму, передбаченою Конвенцією про вручення судових і позасудових документів у цивільних або комерційних справах, 1965р.

Разом з тим, відповідно до пункту 1.2 Положення про порядок вчинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затверджених наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України № 142/5/310 від 27.12.2004 року (надалі Положення) вчинення нотаріальних дій покладається на консульських посадових осіб (далі - консул), які працюють в дипломатичних представництвах та консульських установах України.

Згідно із пунктом 1.3 Положення консулами вчиняються такі види нотаріальних дій: посвідчуються правочини (договори, заповіти, довіреності та ін.), крім іпотечних договорів, договорів про відчуження та заставу житлових будинків, квартир, дач, садових будинків, гаражів, земельних ділянок, іншого нерухомого майна, що знаходиться в Україні; вживаються заходи до охорони спадкового майна; видаються свідоцтва про право на спадщину; видаються свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя; засвідчується вірність копій (фотокопій) документів і виписок з них; засвідчується вірність підпису на документах; засвідчується справжність кваліфікованого електронного підпису на електронних документах; засвідчується вірність перекладу документів з однієї мови на іншу; посвідчується факт, що фізична особа є живою; посвідчується факт перебування фізичної особи в певному місці; посвідчується тотожність фізичної особи з особою, зображеною на фотокартці; посвідчується час пред`явлення документів; приймаються у депозит грошові суми та цінні папери; вчиняються виконавчі написи; вчиняються морські протести; приймаються на зберігання документи. Законодавством України можуть бути передбачені й інші дії, що вчиняються консулами.

Відповідно до пункту 2.3 Положення при вчиненні нотаріальних дій консул установлює особу учасників цивільних правовідносин, які особисто звернулися за вчиненням нотаріальних дій. Встановлення особи здійснюється за паспортом або іншими документами, які унеможливлюють будь-які сумніви щодо особи громадянина.

Відомості про документ (його реквізити), на підставі якого встановлюється особа, вносяться консулом до реєстру для реєстрації нотаріальних дій.

Згідно із пунктом 2.15 Положення всі нотаріальні дії, вчинені консулами, реєструються в реєстрах для реєстрації нотаріальних дій (додаток 48). Кожній нотаріальній дії присвоюється окремий порядковий номер. Номер, під яким нотаріальна дія зареєстрована в реєстрі, позначається на документах, що видаються консулом, чи в посвідчувальних написах.

Таким чином відповідач не позбавлений можливості самостійно звернутися до консула з проханням засвідчити справжність його підпису та почерку, та відповідно направити вказані експериментальні зразки на адресу Придніпровського районного суду м. Черкаси.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання.

На підставі наведеного, керуючись ст. 502 ЦПК України,-

ухвалив:

В задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Надії Грищенко про доручення посольству України в Швейцарській Конфедерації та в Князівстві Ліхтенштейн (за сумісництвом) (Feldeggweg 5, 3005 Bern, Schweiz) відібрати експериментальні зразки підпису громадянина України ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , що мешкає за адресою: Oberhardstrasse 29а, Langental 4900, контактний номер телефону: НОМЕР_2 відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Р.В.Демчик

Повне судове рішення складено 04.10.2023 року.

Головуючий: Р. В. Демчик