ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 жовтня 2022 року

м. Харків

справа № 638/16482/21

провадження № 22-ц/818/1722/23

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Харківська міська рада,Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,

третя особа Харківська районна державна нотаріальна контора Харківської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа: Харківська районна державна нотаріальна контора Харківської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 червня 2023 року, постановлене під головуванням судді Подус Г.С., -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Харківської міської ради, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа: Харківська районна державна нотаріальна контора Харківської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 05 червня 2023 року позовні вимоги задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування після смерті сестри ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на спадкове майно, яке складається із: банківських вкладів, що знаходяться на рахунках, відкритих у АТ КБ «Приватбанк» на ім?я ОСОБА_2 ; та недоотриманої пенсії в розмірі 59 785,44 грн.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що можливість виплати сум пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, врегульовано статтею 52 Закону № 1058, в тому числі і в частині їх виплати спадкоємцям, за умови надання свідоцтва про право на спадщину, де спадковим майном зазначено пенсію померлого пенсіонера. У випадках, коли на день смерті пенсіонера нарахування та виплата пенсії не здійснювалась, заява щодо поновлення виплати пенсії особисто пенсіонером не надавалась, органи Пенсійного фонду України можуть відновити нарахування пенсії на підставі заяви спадкоємця, визначеного нотаріусом. Обчислення розміру пенсії, що могла бути нарахована, проводиться згідно з частиною другою статті 49 Закону № 1058, з урахуванням вимог статті 46 Закону № 1058 (не більше ніж за три року до дня звернення за отриманням пенсії). Датою звернення за отриманням пенсії у випадках смерті пенсіонерів є дата звернення визначеного нотаріусом спадкоємця з усіма передбаченими законодавством документами (аналогічні права належали спадкодавцю). При надані відповіді на запит нотаріуса щодо суми недоотриманої пенсії органи Пенсійного фонду України вказують розмір недоотриманих сум пенсій на дату формування довідки про суму недоотриманої пенсії та обов`язково зазначають, що розмір виплати може бути зменшено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України особи, яка має право на отримання даної виплати згідно свідоцтва про право на спадщину. Суми пенсії, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності, входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України). Виплата пенсії ОСОБА_2 проведена по лютий 2018 року. Пенсійна справа знята з обліку з 01.05.2020 року у зв`язку зі смертю пенсіонера 05.04.2020 року. За життя ОСОБА_2 особисто за поновленням виплати пенсії не зверталась. Звернення спадкоємців із заявою про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 станом на 26.07.2023 року відсутні. Оскільки відсутнє свідоцтво про право власності на пенсію в порядку спадкування за законом вважають, що рішення суду підлягає скасуванню.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з моменту смерті ОСОБА_2 , а саме з 05.04.2020 року жодна інша особа, окрім рідної сестри ОСОБА_1 не зверталася ані до державних нотаріусів, ані до судових органів з метою встановлення фактів, чи з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, а також той факт, що інші спадкоємці окрім ОСОБА_1 відсутні. У відповідності до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови у її прийнятті спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу та, враховуючи, що з моменту смерті ОСОБА_2 жодного спадкоємця окрім ОСОБА_1 не виявилося, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть №4, також рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.12.2020 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Постановою державного нотаріуса Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Ольхоською Л.М. від 12.01.2021 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.07.2021 року визначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті сестри ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Пантелеймонівка, м. Горлівка, Донецької області, у три місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили.

23.09.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про прийняття спадщини.

Постановою державного нотаріуса Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Ольховською Л.М. від 02.10.2021 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину з посиланням на наявність заповіту.

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 89 років померла рідна сестра позивачки ОСОБА_2 , в смт. Пантелеймонівка, м. Горлівка, Донецької області, тобто на тимчасово окупованій території. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.12.2020 року було задоволено заяву, встановлено факт смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт. Пантелеймонівка, м. Горлівка, Донецької області. Після смерті сестри відкрилась спадщина у вигляді суми недоотриманої пенсії і грошових вкладів з відповідними відсотками та компенсаціями, що знаходяться на зберіганні у АТ КБ "ПРИВАТБАНК". Згідно листа УПФ України у м. Краматорську Донецької області залишок недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 складає 59 785,44 грн. Згідно листа АТ КБ «Приватбанк» від 26.01.2021 року залишок коштів по рахункам ОСОБА_2 складає всього 36 403,64 грн. ОСОБА_1 , є рідною сестрою ОСОБА_2 . Дана обставина встановлена рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.12.2020 року. Зазначає, що вона як рідна сестра є спадкоємцем другої черги, що встановлено рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.07.2021 року. Проте, 12.01.2021 року державним нотаріусом Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Ольховською Л.М. було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки нотаріусом було встановлено, що вона не проживала разом із спадкодавцем за однією адресою та пропустила шестимісячний строк для звернення з заявою про прийняття спадщини. 12.03.2021 року державним нотаріусом Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Ольховською Л.М. було надано уточнену, з виправленнями постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.07.2021 року визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті сестри ОСОБА_2 , у 3 місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили. 23.09.2021 року вона знов звернулась до Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про прийняття спадкового майна після смерті ОСОБА_2 . 02.10.2021 року державним нотаріусом Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Ольховською Л.М. було видано постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Підставою для відмови у постанові було визначено те, що згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що наявні заповіти від імені ОСОБА_2 , які посвідчувалися Першою Горлівською державною нотаріальною конторою Донецької області та Пантелеймонівською сільською радою м. Горлівка Донецької області, згідно даних наявних в держнотконторі, станом на теперішній час дані заповіти не скасовані. Заявницею, оригінали чи дублікати заповітів надано нотаріусу не було. Вважає, що вона є єдиною особою, яка на цей подала заяву про прийняття спадщини та у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 3 ч. 1 п. 5 Цивільного Кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу.

Згідно ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови у її прийнятті спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1262 ЦК України визначено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №63149942 від 12.01.2021 року, вбачається, що після смерті ОСОБА_2 наявні заповіти, які є чинними та не скасованими, однак дані заповіти мають місце зберігання «Донецька обл., виконком Пантелеймонівської с/р», яка є тимчасово окупованою територією, а тому станом на момент розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій, як позивач так і суди позбавлені можливості витребувати копії чи оригінали заповітів.

Оскільки закон передбачає спадкування за заповітом або за законом, право спадкоємця на прийняття або не прийняття спадщини та той факт, що даних про наявність інших спадкоємців, які прийняли спадщину, матеріали справи не містять та виходячи з того, що із моменту смерті ОСОБА_2 , а саме з 05.04.2020 року жодна інша особа, окрім її рідної сестри ОСОБА_1 не зверталася ані до державних нотаріусів, ані до судових органів з метою встановлення фактів, чи з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Наявність заповіту за відсутності доказів прийняття спадщини особою, на яку складено заповіт, не позбавляє спадкоємця, який прийняв спадщину за законом, право на спадкування.

ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_2 та спадкоємцем другої черги.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З урахуванням положень статей 1296-1298 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність позовних вимог ОСОБА_1 та наявність підстав для визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті сестри ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення виготовлено 11.10.2023 року