Дата документу 16.10.2023
Справа № 501/719/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючої судді - Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом ОСОБА_1

до

відповідача: ОСОБА_2

предмет та підстави позову: про розірвання шлюбу

та зустрічного позову ОСОБА_2

до

відповідача: ОСОБА_1

предмет та підстави позову: про визначення місця проживання малолітньої дитини

учасники справи в судове засідання не з`явились

ухвалив рішення про наступне та

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

ОСОБА_1 24.02.2023 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 .Впро розірвання шлюбу, згідно якого просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ним, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований Чорноморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №477 від 04.10.2008.

Позов обґрунтовано тим, що з 04.10.2008 вони перебувають у шлюбі. Від спільного шлюбу у них є спільна дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач вважає, що їх одруження з відповідачем виявилось невдалим, через різні погляди на сімейне життя, з відповідачем шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та інтересам дитини.

На підставі викладеного позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

ОСОБА_2 19.04.2023 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 (третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області) про визначення місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом матір`ю - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.26-30).

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Сторони з серпня 2022 року проживають окремо. Дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди, щодо місця проживання їх неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 з приводу чого між ними постійно виникає спір.

На підставі викладеного, позивач звернуся до суду з відповідним позовом.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, надали до суду клопотання у якому свої позовні вимоги підтримали у повному обсязі та визнали у повному обсязі зустрічний позов. Просили розглядати справу без їх участі.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним ОСОБА_2 та її представник до суду не з`явились, надали заяву у якій проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечували, підтримали свої позовні вимоги за зустрічним позовом та просили суд їх задовольнити.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області Петрюченко М.І. від 03.03.2023 відкрито провадження по даній справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с.20-21).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 10.05.2023 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області) про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, прийнято до спільного розгляду з первісним позовом (а.с.59-60).

Ухвалою Іллічівського міського суду від 17.07.2023 закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.93).

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.10.2008, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 17.02.2023 (а.с.5).

У сторін від шлюбу є донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 21.02.2023 (а.с.7).

Неповнолітня донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає в разом з матір`ю, за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить відповідно до договору купівлі - продажу ОСОБА_1 (а.с.39-41) та цей факт визнається батьком дитини ОСОБА_1 .

Згідно характеристики з Чорноморського ліцею №6 Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області мати приділяє належну увагу навчанню дитини в школі, постійно підтримує зв`язок з класним керівником, батько дитини за період навчання дитини навчанням доньки не цікавиться, зв`язок зі школою не підтримує (а.с.33).

Мати дитини дбає про здоров`я дитини та виконує всі призначення лікаря, що підтверджується Декларацією №0001-Х9ЕЕ-ЕМ 00 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу від 14.03.2019 та довідкою від лікаря від 23.03.2023 (а.с.34-35).

Згідно довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщення /будинку, осіб неповнолітня ОСОБА_5 зареєстрована разом із матір`ю за адресою АДРЕСА_2 (а.с.36).

Мати дитини позитивно характеризується за місцем роботи, має дохід та не перебуває на обліку у лікаря - психіатра (а.с.37-38).

Відповідно до висновку Чорноморської міської ради Одеської області, як органу опіки та піклування від 21.07.2023 доцільно визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 матір?ю - ОСОБА_2 (а.с.99).

ІV. Оцінка Суду.

Щодо позовних вимог про розірвання шлюбу

Згідно із частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України (далі СК) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Частиною другою статті 112 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В свою чергу відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у них не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим.

За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність неповнолітньої дитини, його збереження суперечило б інтересам сторін.

Щодо вимог зустрічного позову в частині визначення місця проживання дитини, суд керується наступним.

Частиною третьою статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

За ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII, ч.7, 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно ст.ст.141, 151 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки, щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків, щодо дитини; батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною першою статті 141 та статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ (далі - Конвенція), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Стаття 9 Конвенції зобов`язує держави-учасниці забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР.

Так, Європейський суд з прав людини зазначив, що з метою недопущення порушень статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року під час розгляду справ про визначення місця проживання дитини слід враховувати два міркування: по-перше, в найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки з сім`єю, окрім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або явно дисфункціональна; і по-друге, в найкращих інтересах дитини забезпечити її розвиток в безпечному, надійному і стабільному середовищі та в середовищі, що не є дисфункціональним (Рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», § 100; Рішення ЄСПЛ від 11липня 2017 року у справі «М. С. проти України», § 76).

Відповідно до принципу 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року, дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надано можливості і сприятливі умови, які дозволяли б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи і гідності. З цією метою при виданні законів головним міркуванням повинно бути якнайкраще забезпечення інтересів дитини. Декларація прав дитини, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Стаття 171 СК України передбачає, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана під час вирішення між батьками спору щодо її виховання, місця проживання тощо. Суд, вислухавши думку дитини, повинен дати їй належну оцінку, правильно оцінити емоційний стан дитини та констатувати відсутність жодних сумнівів розуміння дитиною ситуації та всіх обставин справи.

Як роз`яснено у п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16.11.2020 року по справі № 313/310/18 вказав, що при визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Відповідно до висновку Чорноморської міської ради Одеської області, як органу опіки та піклування від 21.07.2023 доцільно визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з матір`ю ОСОБА_2 (а.с.99).

Таким чином, враховуючи, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю відповідають інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог.

Враховуючи вище викладене, позовні вимоги позивача за первісним позовом та позивні вимоги позивача за зустрічним позовом підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 258-259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, Суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини - задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований 04 жовтня 2008 року Чорноморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №477.

Визначити постійне місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 разом з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко