Ухвала

11 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 495/10542/21

провадження № 61-3212св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - держава Україна в особі Державної казначейської служби України,

розглянув клопотання Державної казначейської служби України про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди та втраченого заробітку за касаційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 11 серпня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року і за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Маковецького Олександра Миколайовича на постанову Одеського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з держави Україна в особі Державної казначейської служби України (далі - ДКСУ) за рахунок Державного бюджету України шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунка грошові кошти на свою користь 2 000 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди та 74 197,90 грн втраченого заробітку.

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області рішенням від 11 серпня 2022 року позов задовольнив частково. Стягнув з держави Україна в особі ДКСУ за рахунок Державного бюджету України шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунка грошові кошти на користь ОСОБА_1 690 000,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди та 74 197,90 грн у рахунок відшкодування недоотриманого заробітку. В іншій частині позову відмовив. Судові витрати компенсував за рахунок держави.

Одеський апеляційний суд постановою від 08 лютого 2023 року апеляційну скаргу ДКСУ задовольнив частково. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 серпня 2022 року змінив в частині стягнутого на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди зі зменшенням суми з 690 000,00 грн до 400 000,00 грн та в частині стягнутого на користь ОСОБА_1 відшкодування недоотриманого грошового забезпечення зі зменшенням суми з 74 197,90 грн до 69 596,76 грн. В іншій частині рішення суду залишив без змін.

Верховний Суд постановою від 20 вересня 2023 року касаційні скарги ДКСУ та представника ОСОБА_1 - адвоката Маковецького О. М. задовольнив частково. Рішення Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 11 серпня 2022 року у незміненій частині та постанову Одеського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року змінив, виклавши їх мотивувальні частини в редакції постанови суду касаційної інстанції. Резолютивні частини рішення Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 11 серпня 2022 року у незміненій частині та постанови Одеського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року змінив, зазначивши «стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 400 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди та 69 596,76 грн на відшкодування недоотриманого грошового забезпечення». В іншій частині рішення Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 11 серпня 2022 року у незміненій частині та постанову Одеського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року залишив без змін. Поновив виконання оскаржуваних судових рішень.

У жовтні 2022 року до Верховного Суду надійшло клопотання ДКСУ про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу між сторонами судових витрат, а саме судового збору за подання нею касаційної скарги.

Обґрунтовуючи вимоги клопотання, ДКСУ посилалася на те, що при зверненні з касаційною скаргою вона просила скасувати оскаржувані судові рішення повністю та сплатила за подання касаційної скарги судовий збір у розмірі 22 700, 00 грн.

Оскільки за результатом перегляду справи в касаційному порядку рішення Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 11 серпня 2022 року та постанова Одеського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року були змінені, отже, пропорційно до задоволених вимог касаційної скарги на користь ДКСУ підлягають стягненню судові витрати, пов`язані з касаційним переглядом справи.

У задоволенні клопотання ДКСУпро ухвалення додаткового рішення слід відмовити з огляду на таке.

Питання щодо ухвалення додаткового рішення врегульовано статтею 270 ЦПК України, згідно з частиною першою якої суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

З огляду на наведену норму процесуального додаткове рішення може бути ухвалено судом лише у випадках і за умов, передбачених вказаною нормою; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Додаткове рішення суду - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушення вимог його повноти. Додаткове рішення суду ухвалюється тоді, коли суд не вирішив усі заявлені вимоги у справ або не розв`язав окремі процесуальні питання. Суд не вправі під виглядом додаткового рішення змінити зміст рішення або вирішити нові питання, що не досліджувалися в судовому засіданні.

Підпунктом «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України передбачено, що постанова суду касаційної інстанції складається, крім іншого, і з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Таким чином, нормами процесуального права передбачено повноваження касаційного суду зазначити в резолютивній частині судового рішення про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (пункт 1 частини другої вказаної статті), у разі відмови в позові - на позивача (пункт 2 частини другої вказаної статті).

Ураховуючи, що за результатами перегляду справи в суді касаційної інстанції Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень щодо вирішення спору по суті, змінив судові рішення лише в частині відомостей про суб`єкта їх виконання, тому немає підстав для нового розподілу витрат у справі, а також відшкодування ДКСУ судового збору, сплаченого за подання нею касаційної скарги.

Керуючись статтями 141, 260, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Державної казначейської служби України про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди та втраченого заробітку відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко В. М. Коротун
М. Ю. Тітов