Справа № 361/6222/23
Провадження № 2-о/361/253/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2023 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді Сердинського В.С.

за участю секретаря судового засідання Бас Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заявник зазначила, що вона є громадянкою евакуйованою у 1986 році із зони відчуження, 2 категорії, що підтверджується посвідченням «громадянки евакуйованої у 1986 році із зони відчуження» серії НОМЕР_1 , виданим 18 лютого 1993 року Київською облдержадміністрацією.

Згідно із приписами статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» 04 липня 2023 року заявник звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії.

Головним управлінням Пенсійного фонду у Миколаївській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 12 липня 2023 року №48 у звязку з невідповідністю прізвища, імені особи паспортним даним, що, у свою чергу, не підтверджує факт евакуації з 30-кілометрової зони відчуження у 1986 році.

Звертала увагу на те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області не взято до уваги документи, в яких зазначено прізвище та/або імя українською мовою « ОСОБА_2 », « ОСОБА_2 » (російською мовою « ОСОБА_2 »), що не відповідає паспортним даним особи українською мовою « ОСОБА_2 » (російською мовою « ОСОБА_2 »), а саме: посвідчення громадянки, евакуйованої у 1986 році із зони відчуження (категорія 2) серії НОМЕР_1 від 18 лютого 1993 року, в якому вказано прізвище українською мовою « ОСОБА_3 »; довідку від 05 липня 1991 року №54230, видану виконкомом Київської обласної ради народних депутатів щодо підтвердження евакуації з 30-кілометрової зони відчуження Чорнобильської АЕС 05 травня 1986 року, в якій вказано ім`я російською мовою « ОСОБА_4 »; свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 від 20 січня 1990 року щодо зміни прізвища з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_5 », в якому вказано ім`я російською мовою « ОСОБА_4 »; свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 30 березня 1995 року, в якому зазначено прізвище та ім`я: « ОСОБА_6 »; диплом серії НОМЕР_4 від 01 березня 1990 року за період навчання з 01 вересня 1986 року по 26 лютого 1990 року, в якому зазначено прізвище « ОСОБА_5 »; трудова книжка серії НОМЕР_5 від 26 березня 1990 року за період роботи з березня 1990 року по вересень 1997 року, в якому вказано ім`я російською мовою « ОСОБА_4 ». Одночасно на обкладинці трудової книжки наявний запис щодо зміни прізвища з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_3 » (російською мовою) на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 .

Поряд з цим, вказувала на те, що факт евакуації з 30-кілометрової зони відчуження у 1986 році підтверджується довідкою від 05 липня 1991 року №54230, виданої виконкомом Київської обласної ради народних депутатів, в якій допущені помилки у її прізвищі та імї.

З огляду на неможливість виправити помилки у позасудовому порядку, заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту приналежності правовстановлюючих документів.

Посилаючись на викладене, заявник просила суд встановити факт належності ОСОБА_1 посвідчення громадянина (громадянки), евакуйованого (-ої) у 1986 році із зони відчуження (категорія 2) серії НОМЕР_1 від 18 лютого 1993; довідки про фактичне місце проживання №54230 від 05 липня 1991 року, виданої виконкомом Київської обласної ради народних депутатів; свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 20 січня 1990 року; свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 30 березня 1995 року; диплома про освіту серії НОМЕР_7 від 01 березня 1990 року; трудової книжки серії НОМЕР_5 від 26 березня 1990 року.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

У судове засідання представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно із паспортом громадянина України серія НОМЕР_8 прізвище, ім`я та по-батькові заявника ОСОБА_1 українською мовою зазначено « ОСОБА_1 » (а.с. 4).

Як вбачається із посвідчення «громадянина, (громадянки), евакуйованого (-ої) у 1986 році із зони відчуження» серії НОМЕР_1 , виданим 18 лютого 1993 року Київською облдержадміністрацією, прізвище та ім`я заявника українською мовою зазначено « ОСОБА_2 » (а.с. 8).

Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 20 січня 1990 року прізвище та ім`я заявника вказано російською мовою « ОСОБА_2 ». Після укладення шлюбу прізвище заявника змінено на « ОСОБА_5 » (а.с. 10).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу прізвище та ім`я заявника ОСОБА_1 вказано « ОСОБА_7 », після розірвання шлюбу прізвище заявника змінено на « ОСОБА_3 ».

Відповідно до довідки про фактичне місце проживання №54230 від 05 липня 1991 року, виданої виконкомом Київської обласної ради народних депутатів, прізвище та ім`я заявника вказано російською мовою « ОСОБА_2 » (а.с. 12).

Згідно із дипломом серії НОМЕР_7 від 01 березня 1990 року прізвище та ім`я заявника ОСОБА_1 зазначено « ОСОБА_7 » (а.с. 14).

У трудовій книжці серії НОМЕР_5 від 26 березня 1990 року наявний запис про зміну прізвища заявника з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_3 » (російською мовою) (а.с. 15).

12 липня 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області прийнято рішення №48, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 17).

Порядок розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в порядку окремого провадження визначений главами 1 і 6 розділу IV ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Тлумачення частини першої статті 293 ЦПК України свідчить, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів.

Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Даний перелік не є вичерпним, і у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону породжувати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав заявника; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник має довести, що не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Звертаючись із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, особа вказує мету встановлення юридичного факту, яка дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи зумовлює він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та навести докази його існування.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України обов`язок доведення тих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим ЦПК України, покладається на кожну із сторін.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 12 Постанови за №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Встановлення факту належності документа має для заявника юридичне значення і потрібно для призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тому суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 76, 80, 81, 258-259, 263-265, 293, 315-316 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Заяву задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_9 , посвідчення громадянина (громадянки), евакуйованого (-ої) у 1986 році із зони відчуження (категорія 2) серії НОМЕР_1 від 18 лютого 1993; довідки про фактичне місце проживання №54230 від 05 липня 1991 року, виданої виконкомом Київської обласної ради народних депутатів; свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 20 січня 1990 року; свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 30 березня 1995 року; диплома про освіту серії НОМЕР_7 від 01 березня 1990 року; трудової книжки серії НОМЕР_5 від 26 березня 1990 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.С. Сердинський