Справа № 490/1622/23
н/п 2/490/1467/2023
Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2023 року м. Миколаїв

Центральний районний суд р. Миколаєва у складі:

головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі Постолатій К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що йому на праві приватної власності належить зазначена квартира, в якій окрім нього зареєстровані його мати (відповідач по справі), донька та дружина. Відповідач, ОСОБА_2 , в 2008 році по теперішній час проживає в Сполучених Штатах Америки, де уклала шлюб. В 2017 році ОСОБА_2 отримала громадянство США та повертатися до України не має наміру.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 грудня 06.03.2023 року відкрито спрощене провадження у справі з викликом сторін.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач досуду не з`явилася.

Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини.

Місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано в квартирі АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 15.08.2002 року ОСОБА_1 належить частка власності зазначеної квартири. Відповідно до договору дарування частки квартири від 27.05.2010 року ОСОБА_2 (відповідач) подарувала ОСОБА_1 (позивачу) належну їй на праві власності частку цієї квартири. Отжде, позивач є единим власником вказаної квартири.

Відповідно до довідки про склад зареєстрованих осіб у житлову приміщенні від 20.02.2023 року складеної головою ОСББ ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (дружина), ОСОБА_2 (мати) та ОСОБА_4 (донька).

Як вбачається з акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 24.02.2023 року, за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за вказаною адресою але фактично не проживає понад 14 років, а саме з травня 2008 року по теперішній час. Зазанчений акт складено на підставі показань сусідів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в присутності голови правління ОСББ «Проспект Центральний 94 «а» - Риндіна В.І. та скріплено печаткою цього товариства.

В судовому засіданні позивач повідомив суду, що його мати, відповідач по справі з 2008 року проживає в США де згодом одружилася та отримала громадянство цієї держави. Останній раз приїздила в Україну в 2019 році у зазначеній квартирі її речей не має.

Також свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомила суду, що останній раз бачила ОСОБА_2 у 2019 році, її речей в квартирі не бачила.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 318 ЦК України встановлено, що усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

На підставі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Виходячи з положень ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, при вирішенні питання про втрату членом сім`ї власника житла права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягає як строк його відсутності, так і поважність причини такої відсутності.

Отже, судом встановлено, відповідач ОСОБА_2 не проживає у означеній квартирі з 2019 року, отримала громадянство іншої країни, де одружилася та постійно проживає.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір сплачено при подачі позову.

Враховуючи вищевказане, керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 78, 81, 89, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 391, 405 Цивільного кодексу, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Миколаївського апеляційному суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Шолох