Справа № 135/1331/23
Провадження № 2-о/135/43/23
У Х В А Л А

іменем України

09.10.2023 м. Ладижин Вінницька область

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Волошина Т.В., перевіривши на відповідність вимогам Цивільного процесуального кодексу України заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Головне управління ПФ України у Вінницькій області (місце знаходження: вул. Хмельницьке шосе, буд. 7, м. Вінниця, 21100) про встановлення факту проживання,

ВСТАНОВИВ:

04 жовтня 2023 року до суду надійшла заява, у якій заявник ОСОБА_1 просить встановити факт її постійного проживання в місті Ладижин Вінницької області в період з 26 квітня 1986 року по 31 липня 1986 року.

Заяву ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що 07.04.2023 за її заявою до сервісного центру № 11 в м. Ладижин Головного управління ПФ України у Вінницькій області в порядку екстериторіальності Головним управлінням ПФ України у м. Києві було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Підставою для відмови стало те, що вона не проживала станом на 01.01.1993 року більше 4 років на території зони посиленого радіоекологічного контролю, а також їй не була зарахована початкова величина зниження пенсійного віку в два роки. Встановити факт проживання в місті Ладижин Вінницької області в період з 26 квітня 1986 року по 31 липня 1986 року їй необхідно для призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У відкритті провадження у справі необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За змістом частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи, визначено частиною1 статті 315 ЦПК України, який не є вичерпним.

Згідно з частиною 2 даної статті ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналіз наведених норм процесуального права дає підстави зробити висновок про те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що встановлення факту її постійного проживання в місті Ладижин Вінницької області в період з 26 квітня 1986 року по 31 липня 1986 року їй необхідно для призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Частиною першою статті 55 Закону України «Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою Правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1( у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1, зареєстрованої в МЮУ 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1).

Як зазначено у підпункті 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1, документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи, є документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Як вбачається з Порядку № 22-1, факт проживання (роботу) потерпілих від Чорнобильської катастрофи, на територіях радіоактивного забруднення, підтверджується документами, виданими органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Таким чином, діючим законодавством передбачено позасудовий порядок встановлення факту постійного проживання на територіях радіоактивного забруднення, який надає право на передбачені законом пільги.

Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому КАС України.

Установлений нормативно-правовими актами порядок призначення пенсії на пільгових умовах передбачає і встановлення органом ПФУ відповідного факту, а рішення вказаного органу щодо призначення підлягає оскарженню у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, крім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, закриває провадження у ній.

З аналізу вказаних вище норм права слід зробити висновок про те, що заява про встановлення факту постійного проживання у визначеному місці не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, а спір між заявником та відповідним управлінням Пенсійного фонду України щодо права на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року в справі № 381/3359/17 ( провадження 61-16015св18) та постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року в справі № 569/7589/17 (провадження № 14-560цс18) та від 10 квітня 2019 року в справі № 162/760/17 (провадження № 14550цс18).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин необхідно відмовити у відкритті провадження у справі з тих підстав, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається у разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Враховуючи, що заявником ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в сумі 536,80 гривень при поданні заяви до суду, що підтверджено квитанцією № 30 від 02.10.2023 та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, то вказана сума судового збору підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст. ст. 186, 315, 260, 293-294 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суддя

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження по заяві ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління ПФ України у Вінницькій області, про встановлення факту проживання, - відмовити.

Повернути ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 536 грн 80 коп. згідно з квитанцією № 30 від 02.10.2023.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання відповідної ухвали суду.

Суддя