Справа № 744/1093/23
Провадження № 2-з/744/2/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2023 року Семенівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Смаги С. В.,

при секретарі Бородіній В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Семенівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності та визначення розміру ідеальних часток у праві спільної сумісної власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до відповідача, ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності та визначення розміру ідеальних часток у праві спільної сумісної власності. Провадження у даній справі відкрито 11 жовтня 2023 року.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, у якій він просив з метою забезпечення його позову до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності та визначення розміру ідеальних часток у праві спільної сумісної власності подружжя накласти арешт на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач у своїй заяві вважає, що оскільки об`єкт нерухомості житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та надвірними спорудами може бути відчужений без його згоди на користь будь-якої іншої особи, то існує висока ймовірність того факту, що відповідач може, скориставшись виниклими обставинами, здійснити відчуження спірного майна, що може в подальшому значно ускладнити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має право брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

На думку суду, позивачем у заяві про забезпечення позову не наведено вагомих доказів на підтвердження того, що відповідач у разі задоволення позову може ухилятися від виконання рішення суду, може вчинити дії по відчуженню спірного майна житлового будинку з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, що було б підставами для вжиття заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову не може бути спрямованим на безпідставне обмеження конституційних прав, зокрема, права власності. Тому, розглядаючи клопотання про забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

В матеріалах, доданих до позовної заяви, відсутні докази, які б свідчили про те, що відповідач вживає активних заходів щодо відчуження належного їй майна: веде переддоговірну діяльність, укладає попередні договори, або просто розшукує потенційних покупців, розміщуючи оголошення та реклами в засобах масової інформації.

Викладене свідчить про те, що заява про забезпечення позову ґрунтується лише на припущеннях, які не можуть бути покладеними в обґрунтування ухвали про забезпечення позову.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання щодо забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 153, 259, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності та визначення розміру ідеальних часток у праві спільної сумісної власності відмовити повністю.

Копії ухвали суду направити позивачу ОСОБА_1 та його представнику адвокату Голику Євгену Валерійовичу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: С. В. Смага