ПОСТАНОВА

Іменем України

05 жовтня 2023 року м. Кропивницький

справа № 393/681/20

провадження № 22-ц/4809/981/23

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Мурашка С.І., Письменного О.А.

за участю секретаря судового засідання Сорокіної Н.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 10 травня 2023 року у складі судді Подліпенця Є.О.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог заявника

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

В обґрунтування позову зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна тітка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка за життя склала заповіт на її користь. Заповіт був посвідчений секретарем Верблюзької сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області 12 вересня 2011 року за № 426. Після смерті ОСОБА_3 відкрилося спадкове майно, що складається із земельної ділянки площею 6,98 га, яка розташована на території Верблюзької сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області.

Вказувала, що після подання заяви про прийняття спадщини до державного нотаріуса Новгородківського району Кіровоградської області Голобородька О.В. вона дізналася, що ОСОБА_3 , 11.04.2016 склала заповіт на ім?я ОСОБА_4 . Вважає, що цей заповіт від 11.04.2016 складений іншою особою, від імені ОСОБА_3 , так як остання нікому не повідомляла про його існування.

Зазначала, що в середині серпня 2015 року в ОСОБА_3 погіршився стан здоров`я, вона майже втратила зір та бачила білі силуети. Остання не могла обходитися без сторонньої допомоги, яку надавала позивачка та її донька, ОСОБА_5 . Більшість часу проводила на подвір`ї свого брата ОСОБА_6 (батька позивачки), який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . За ОСОБА_3 був закріплений соціальний працівник Верблюзької сільської ради, яка отримувала пенсію та орендну плату, купувала продукти харчування, оплачувала за послуги електропостачання.

ОСОБА_1 вказувала, що постановою завідуючого Новгородківської ДНК Голобородьком О.В. від 09.11.2020, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

Спадкоємець за останнім заповітом, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спадкоємцем після смерті останньої є її син, ОСОБА_2 .

Позивач вважає, що у момент складання оспорюваного заповіту, недодержано вимог щодо його оформлення та посвідчення. Оскільки секретарем Верблюзької сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області при посвідченні заповіту 11 квітня 2016 року за реєстраційним № 20, на ОСОБА_4 не зазначено (конкретизовано) місце складання та підписання заповіту.

Посилаючись на зазначені обставини, просила визнати недійсним заповіт від 11.04.2016 від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складений на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , посвідченого секретарем Верблюзької сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області внесеного в реєстр за № 20.

Короткий зміст судового рішення

Рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 10 травня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Суд дійшов висновку, що стороною позивача не надано належних доказів на підтвердження невідповідності заповіту внутрішній волі заповідача ОСОБА_3 , невідповідності його форми та змісту вимогам чинного законодавства, підписання заповіту іншою особою, чи не усвідомлення заповідачем своїх дій на момент складення заповіту.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій її представник ОСОБА_7 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вважає, що ?суд дійшов помилкової думки, що досліджені висновки експертизи не містять беззастережних встановлених тверджень щодо відсутності власноручного підпису заповідача ОСОБА_3 в спірному заповіті, та що обставин протилежного експертне дослідження не містить.

Вказував, що на думку позивача, висновок судово-почеркознавчої експертизи відповідає усім вимогам чинного законодавства, містить повну та достатню відповідь на поставлені судом питання, зокрема, стосовно не належності підпису померлої ОСОБА_3 на оспорюваному заповіті.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зауважив, що ?апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить жодних посилань на застосування судом першої інстанції закону, що не поширюється на виниклі правовідносини, або на не застосування судом закону, який підлягав застосуванню чи не вірного його тлумачення. В тій самій мірі це стосується порушень норм процесуального права, що в цілому визначає таку позицію неспроможною.

Представник позивача вибудував всі доводи апеляційної скарги навколо висновку комісійної посмертної судово-почеркознавчої експертизи від 10.02.2023, призначеної за його клопотанням, як основного та єдиного доказу, спрямованого позивачем на підтвердження тієї обставини, що спадкодавець особисто не підписувала спірний заповіт, а тому у неї не було волі заповідати спадкове майно іншій особі.

Вказував, що отримавши висновки експертизи, не ставлячи їх під сумнів, дослідивши, проаналізувавши, суд об?єктивно дійшов думки, що вони не містять беззастережних встановлених тверджень, щодо відсутності власноручного підпису заповідача в спірному заповіті.

Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 10 травня 2023 року без змін.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 29.04.2020 виконавчим комітетом Верблюзької сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 у селі Верблюжка Новгородківського району Кіровоградської області.

Після її смерті, 21.05.2020 Новгородківською районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 82/2020.

25.05.2020 до державного нотаріуса Новгородківської РДНК звернулася позивачка ОСОБА_1 з заявою про прийняття спадщини після смерті тітки ОСОБА_3 , за заповітом посвідченим секретарем Верблюзької сільської ради 12.09.2011 року за реєстровим № 426.

Згідно вказаного заповіту від 12.09.2011 року посвідченого секретарем Верблюзької сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області Фоменко О.О., та зареєстрованого в реєстрі за № 426, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на випадок своєї смерті належну їй земельну ділянку площею 6,98 га, що знаходиться на території Верблюзької сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області заповіла, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . У даному заповіті вказано про те, що заповідачу роз`яснено зміст статей 1222, 1233-1236,1241,1245,1247-1248,1254,1257 та 1307 Цивільного кодексу України. Наявний запис, про те що «текст заповіту прочитаний мною особисто в голос. Його зміст та умови відповідають дійсності моїм намірам». Заповіт складено у двох примірниках, один з яких залишається і зберігається у справах виконавчого комітету Верблюзької сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області, а другий видається заповідачу ОСОБА_3 . За даними, що маються в Верблюзькій сільській раді Новгородківського району Кіровоградської області заповіт змінений 11.04.2016 за № 20.

09.11.2020 постановою завідуючого Новгородківської ДНК Голобородьком О.В., було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , оскільки було встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3 11.04.2016 за реєстром № 20 склала новий заповіт на ОСОБА_4 .

Згідно заповіту від 11.04.2016 посвідченого секретарем Верблюзької сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області Фоменко О.О., та зареєстрованого в реєстрі за № 20, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на випадок своєї смерті належну їй на праві приватної власності земельну ділянку площею 6,98 га, що знаходиться на території Верблюзької сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області заповіла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . У даному заповіті вказано про те, що заповідачу роз`яснено зміст статей 1222, 1233-1236,1241,1245,1247-1248,1254,1257 та 1307 Цивільного кодексу України. Наявний запис, про те що «текст заповіту прочитаний мною ОСОБА_3 особисто в голос. Його зміст та умови відповідають дійсності моїм намірам». Заповіт складено у двох примірниках, один з яких залишається і зберігається у справах виконавчого комітету Верблюзької сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області, а другий видається заповідачу ОСОБА_3 . За даними, що маються в Верблюзькій сільській раді, станом на 14.05.2020 року цей заповіт незмінний і не скасований.

Відповідно до довідки виданої виконкомом Верблюзької сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області від 14.05.2020 за № 863, ОСОБА_3 яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , до своєї смерті була зареєстрована та постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 з 1976 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 . Зі спадкодавцем на день його смерті ніхто не був зареєстрований та не проживав. Верблюзькою сільською радою посвідчувався заповіт спадкодавця № 20 від 11.04.2016 року.

21.05.2020 до державного нотаріуса Новгородківської РДНК звернулася ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з заявою про прийняття спадщини після смерті тітки, ОСОБА_3 , за заповітом посвідченим секретарем Верблюзької сільської ради 11.04.2016 за реєстровим № 20.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 07.08.2020 року Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після смерті ОСОБА_4 . Шостою криворізькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 500/200.

Згідно копії заповіту від 23.11.2018, посвідченого державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Уколовою Н.М. 23.11.2018 та зареєстрованого в реєстрі за № 1-1659, ОСОБА_4 , на випадок своєї смерті, усе належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого воно не складалося, усі права та обов`язки, а також ті права та обов`язки, які належатимуть їй на день смерть заповіла ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_8 .

25.08.2020 в Шосту криворізьку державну нотаріальну контору звернувся відповідач, ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за заповітом посвідченим державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Уколовою Н.М. 23.11.2018, зареєстровано в реєстрі за № 1-1659.

07.04.2021 року ОСОБА_2 отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме на майно ОСОБА_4 1954 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Інші наявні в матеріалах справи документи, безпосередньо не стосуються предмета позову, а були витребувані для проведення експертизи по справі, а тому судом не досліджувалися та не підлягають оцінці.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Відповідач та його представник ОСОБА_8 заперечили проти доводів апеляційної скарги, просили рішення суду залишити без змін.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У статті 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до статті 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до вимог статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, що затверджений наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5 (далі - Порядок) визначено порядок посвідчення заповіту.

Так, у пункті 1.2 розділу I цього Порядку в редакції 2011 року зазначено, що нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій.

Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. При вчиненні нотаріальної дії посадові особи органів місцевого самоврядування встановлюють особу, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії (пункти 2.1, 2.3 розділу II Порядку).

У пункті 1.4. розділу III цього Порядку зазначено, що посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом.

Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині третій статті 203 ЦК України.

Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

Із змісту наведених норм права вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі.

У частині другій та четвертій статті 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

При складенні заповідачем декількох заповітів може мати місце їх «конкуренція», оскільки необхідно з`ясувати, який саме заповіт (заповіти) визначає (визначають) спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкове майно.

Аналіз частини другої та третьої статті 1254 ЦК України дозволяє констатувати, що законодавець для випадку, коли заповідачем складено декілька заповітів, передбачив правила, що повинні враховуватися для того, щоб визначити, який саме заповіт (заповіти) визначає (визначають) спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкове майно. Такі правила полягають в тому, що:

- по-перше, внаслідок складення нового заповіту відбувається втрата чинності попереднім заповітом. Тобто, якщо новий заповіт повністю суперечить попередньому заповіту, то новий заповіт скасовує попередній заповіт і визначення спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкового майна відбувається на підставі останнього заповіту;

- по-друге, внаслідок складення нового заповіту відбувається часткова втрата чинності попереднім заповітом. Тобто, якщо новий заповіт частково суперечить попередньому заповіту, то новий заповіт тільки частково скасовує попередній заповіт і визначення спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкового майна відбувається на підставі двох заповітів.

У справі, що переглядається, встановлено, що 12.09.2011 ОСОБА_3 на випадок своєї смерті склала заповіт, відповідно до якого належну їй земельну ділянку площею 6,98 га, що знаходиться на території Верблюзької сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області заповіла, ОСОБА_1 .

Потім, згідно заповіту від 11.04.2016 посвідченого секретарем Верблюзької сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області Фоменко О.О., та зареєстрованого в реєстрі за № 20, ОСОБА_3 , на випадок своєї смерті належну їй на праві приватної власності земельну ділянку площею 6,98 га, що знаходиться на території Верблюзької сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області заповіла ОСОБА_4 .

Таким чином, оскільки новий заповіт повністю суперечить попередньому заповіту щодо визначення спадкоємця, то новий заповіт скасовує попередній заповіт.

Призначення ОСОБА_4 спадкоємцем є виключним правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України.

Під час розгляду справи позивачем не наведено та не обґрунтовано підстав недійсності заповіту, складеного ОСОБА_3 11 квітня 2016 року, посвідченого секретарем Верблюзької сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області Фоменко О.О., та зареєстрованого в реєстрі за № 20.

Посилання апеляційної скарги на те, що судом не взято до уваги висновок комісійної судової почеркознавчої експертизи № 32933/32935/22-32 від 10.02.2023, проведеного експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, який на думку позивача ?містить повну та достатню відповідь на поставлені судом питання, зокрема, стосовно не належності підпису померлої ОСОБА_3 на оспорюваному заповіті, є безпідставними, оскільки не ставлячи під сумнів висновки експертизи, суд дійшов думки, що вони не містять беззастережних встановлених тверджень, щодо відсутності власноручного підпису заповідача ОСОБА_3 в спірному заповіті. Обставин протилежного експертне дослідження не містить.

Оскільки зміст заповіту прочитано заповідачем та підписано безпосередньо нею у присутності секретаря Верблюзької сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області Фоменко О.О., яка перевірила дієздатність заповідача і з`ясувала її дійсну волю щодо розпорядження майном на випадок її смерті та посвідчила спірний заповіт, відсутні правові підстави вважати оскаржуваний заповіт недійсним.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що посилання сторони позивачки, як на одну з підстав задоволення позовних вимог, пов`язану з не конкретизованим місцем складання та підписання заповіту (точної адреси) в с.Верблюжка, не заслуговують на увагу, оскільки на підставі пункту 2.1. першого розділу Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, даний факт не впливає на волевиявлення спадкодавиці щодо розпорядження майном, не свідчать про дефект форми заповіту та його недійсність у зв`язку з цим.

Отже, встановивши, що позивач, як на підставу своїх вимог щодо визнання недійсним заповіту не надала суду жодного належного та допустимого доказу про те, що заповіт вчинений із порушенням вимог законодавства, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову. Такі висновки суду ґрунтуються на матеріалах справи і відповідають вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. Крім того, наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться лише до незгоди з висновком суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами, що виникли в даному випадку та застосував закон, що їх регулює. За наслідком апеляційного перегляду порушень матеріального чи процесуального закону судом першої інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі судове рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки їх доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Враховуючи зазначене та відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 10 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 13 жовтня 2023 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді С.І. Мурашко

О.А. Письменний