Справа № 136/1701/21
провадження № 2/136/363/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2023 м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Шпортун С.В.,

за участю секретаря судового засідання Белінської С.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Липовець, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма Нападівська», третя особа: Турбівська селищна рада Вінницького району Вінницької області про визнання договорів оренди землі недійсними,

встановив:

У провадженні суду перебуває вищевказана цивільна справа, у якій ухвалою суду від 28.09.2021 вирішено розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

У підготовче судове засідання сторони та їх представники не з`явились, будучи належним чином повідомленими.

Представники сторін надали до суду заяви про проведення підготовчого судового засідання за їх відсутності, у якому просили суд вирішити ініційовані ними раніше клопотання про зупинення провадження у справі та зміну предмета позову, виклавши свої аргументи у відповідних заявах.

З огляду на викладене, суд не вбачає правових підстав передбачених ст..223 ЦПК України для відкладення розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив таке.

17.07.2023 представник відповідача Путілін Є.В. через систему «Електронний суд» подав клопотання про зупинення провадження у даній цивільній справі, мотивуючи тим, що підставою позову є доводи позивача про не підписання нею договорів оренди землі, у яких стороною є відповідач, утім в період з 2021-2022 роки позивачеві нараховувалась орендна плата.

Разом з цим, ухвалою Великої Палати Верховного суду від 04.08.2022 було прийнято до розгляду справу №513/879/19 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, розгляд якої призначено на 14.09.2022. Підставою для передачі даної справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду в ухвалі від 01.06.2022 виснував, що існує виключна правова проблема, яка полягає у такому:

1) чи допускає цивільне законодавство у зобов`язальних правовідносинах поведінку учасників цивільних правовідносин, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці і проявляється у тому, що така поведінка не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них?

2) яким чином суд має кваліфікувати поведінку сторони зобов`язального правовідношення, у разі коли одна сторона договору прийняла виконання від іншої сторони, а після цього посилається на недійсність такого договору або його неукладеність. Якщо поведінка сторони давала іншій стороні підстави вважати, що договір є дійсним (виконувався належним чином сторонами протягом тривалого часу), то наступне висунення вимог про його недійсність або неукладеність свідчить про зловживання цивільним правом?

3) підписання додаткових угод про внесення змін до окремих умов договору, ділове листування щодо договору можуть свідчити про наявність у сторони волі на виконання договору надалі, що дозволяє контрагенту покладатися на дійсність угоди. Чи має суд, оцінюючи дії учасника стосовно добросовісності, враховувати не лише сам факт виконання, а й волю сторін на виконання договору і досягнення відповідних їй правових наслідків?».

Предметом позову у даній цивільній справі є витребування у відповідача на користь позивача як власника нерухомого майна земельної ділянки, у зв`язку із не підписанням договорів оренди землі, тоді як власнику нараховувалась орендна плата за користування такими земельними ділянками, що свідчить про виконання орендних відносин, отож поведінка позивача є недобросовісною, відтак є усі правові підстави для зупинення провадження у даній справі до закінчення перегляду справи Великою палатою Верховного Суду, на розгляді якої перебуває подібна справа.

23.08.2023 представником позивача ОСОБА_2 через підсистему «Електронний суд» подано заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі, мотивуючи тим, що позивач звернулася до суду із даним позовом у 2021 році, протягом 2021-2022 років відповідач не проводив оплату за користуванням майном (земельними ділянками) позивачеві, ОСОБА_1 не отримувала орендної плати за договорами, оскільки з часу реєстрації договорів оренди та підписання їх самостійно відповідачем, до часу подання позову позивачем до суду, в період кілька місяців, оспорюванні договори не виконуються ні позивачем, ні відповідачем, а тому клопотання про зупинення провадження у даній справі, до вирішення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного суду цивільної справи №513/879/19, задоволенню не підлягає.

29.08.2023 представник позивача через підсистему «Електронний суд» надала до суду заяву про зміну предмета позову, виклавши позовні вимоги у новій редакції: усунути перешкоду в користуванні земельними ділянками з кадастровими номерами власником яких є ОСОБА_1 шляхом:

- скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - рішення про державну реєстрацію прайа оренди земельної ділянки, площею 11.0379 га, кадастровий номер - :03:000:0380, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Війтовецької сільської ради Вінницького (раніше Липовецького) району Вінницької облает та зобов`язати ПСП "Агрофірма НАПАДІВСЬКА" та повернення ОСОБА_1 , земельної ділянки площею 11.0379 га, кадастровий номер :03:000:0380, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

- скасування запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, рішення про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, площею 3.2999 га, кадастровий номер :03:000:0265, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Війтовецької сільської ради Вінницького ( раніше Липовецького) району Вінницької області та зобов`язати ПСП "Агрофірма НАПАДІВСЬКА" та повернення ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 3,2999 га, кадастровий номер :03:000:0265, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Підставність заяви обґрунтовано тим, що саме на позивача покладено обов`язок обрання ефективного способу захисту його порушених прав, а заявлені позовні вимоги позивача не забезпечують такого захисту, тому з урахуванням вже усталеної судової практики з вирішення аналогічних спорів виникає необхідність у зміні предмету позову.

Суд вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи у контексті ініційованої представником відповідача заяви про зупинення провадження у справі та доводів позивача, встановив, що 16.03.2021 між ОСОБА_1 та ПСП «Агрофірма Нападівська» було укладено договір оренди землі №794-В, предметом якого є земельна ділянка сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер :03:000:0265 площею 3,2999 га.

Як слідує із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 18.03.2021, право оренди земельної ділянки зареєстровано за орендарем ПСП «Агрофірма Нападівська».

Відповідно до Договору оренди землі №795-В від 30.03.2021, між ОСОБА_1 та ПСП «Агрофірма Нападівська», орендодавець передала орендареві у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер :03:000:0380 площею 11,0379 га.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 03.06.2021, право оренди земельної ділянки зареєстровано за орендарем ПСП «Агрофірма Нападівська».

Судом встановлено, що 24.09.2021 позивач звернулась до суду із даним позовом, в якому просила визнати недійсними вищевказані договори оренди землі.

Аналізуючи надані сторонами докази на підтвердження своїх позицій викладених у заявах по суті та їх доводи, судом встановлено, що матеріали справи не містять підтвердження тому, що позивач як орендодавець отримувала орендну плату чи орендар її сплачував, тощо.

Отож доводи сторони відповідача про те, що договір виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі (орендну плату)) не відповідають встановленим судом обставинам у даній справі.

За встановлених обставин та у контексті приведеної представником відповідача справи №513/879/19, суд вважає, що правовідносини які виникли між сторонами цього спору не є подібними.

У п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п. 10 ч. 1 ст. 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що не матиме преюдиційного значення для розгляду даної справи, вирішення справи № 513/879/19 з огляду на різні обставини справ, а також з огляду на обсяг наданих сторонами доказів.

Вирішуючи клопотання представника позивача про зміну предмету позову, суд дійшов висновку про наступне.

Процесуальні права та обов`язки сторін визначені ст. 49 ЦПК України, тож відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Верховний Суд у постанові від 09 липня 2020 року по справі N 922/404/19 зазначив, що позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Отже зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Відповідно до ч.3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Позивач може змінити або підставу, або предмет позову. Зміна підстав і предмету позову не допускається. Верховний Суд вказує, що якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ЦПК України і одночасною відмовою від раніше заявлених вимог. Зокрема, такий правовий висновок надано Верховним Судом у рішенні від 13.03.2018 року в справі №916/1764/17.

Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Аналогічні висновки Верховного Суду викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 922/2575/19, у постанові Верховного суду від 22 липня 2021 року по справі № 910/18389/20.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 Цивільного кодексу України, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи:

1) заміна одних позовних вимог іншими;

2) доповнення позовних вимог новими;

3) вилучення деяких із позовних вимог;

4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Судом встановлено, що позивач змінив вимоги, отож змінився предмет позову, така заява подана в межах строку визначеного законодавцем, тобто до закінчення підготовчого засідання, додано докази направлення копії такої заяви відомими засобами зв`язку та доданих до неї документів іншим учасникам справи, отож підстав для її повернення не встановлено.

За таких обставин, суд вважає, що заява про зміну предмету позову підлягає прийняттю судом до розгляду, а тому з метою забезпечення реалізації прав іншої сторони на подання заперечень з приводу поданої заяви, суд вважає за доцільне оголосити перерву в судовому засіданні.

На підставі викладеного та керуючись ст.49, 255, 260 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма Нападівська» про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 513/879/19 за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма Нападівська», третя особа: Турбівська селищна рада Вінницького району Вінницької області про визнання договорів оренди землі недійсними - відмовити.

Клопотання представника позивача задовольнити.

Прийняти заяву про зміну предмета позову до розгляду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма Нападівська», третя особа: Турбівська селищна рада Вінницького району Вінницької області про визнання договорів оренди землі недійсними.

Оголосити перерву в судовому засіданні до 13.11.2023 о 14:00 годині, про що повідомити учасників цивільного процесу.

Встановити відповідачу строк 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на заяву про зміну предмету позову, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти (заяви про зміну предмету) позову.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копію відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).

Учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення Липовецького районного суду Вінницької області (в суді наявна технічна можливість).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала оскарженню не підлягає Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Світлана ШПОРТУН