Справа № 544/1749/23
Номер рядка звіту 71
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 жовтня 2023 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Нагорної Н. В.,

за участю:

секретаря - Киричевської В.М.,

учасників справи:

позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , відповідачки ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду по вул.Соборна, 41, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, в обґрунтування якого вказали наступне. 03.06.2005 був зареєстрований шлюб ОСОБА_2 з відповідачкою ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 у шлюбі народилася донька - ОСОБА_1 . 21.02.2006 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 шлюб розірвано. З віку 5 років і по цей час мати ОСОБА_3 бачила доньку тричі, ніякої матеріальної допомоги мати їй не надавала, аліментів на утримання оформлено не було. Відповідачка по справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться життям доньки, не відвідує вдома та в ЗОШ № 95. Все вищезазначене свідчить про те, що відповідачка ОСОБА_3 самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків. 12.07.2023 ОСОБА_3 написала заяву про те, що не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно доньки ОСОБА_1 . З огляду на зазначене, позивачі просять позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_1 .

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 пояснила, що відповідачка є її матір`ю. Вона проживає зі своїм батьком з 6 років. З матір`ю не бачилась дуже довго, участі в її житті вона ніякої не приймала. Ні на жодному святі матері не було. Весь цей час в неї був лише батько і бабуся. У матері були проблеми з алкоголем, тому вона не мала бажання спілкуватися з нею. Шансу їй давати не бажає, просить позбавити матір батьківських прав щодо неї.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 його донька, з 6 років вона проживає з ним, навчається в школі з 1 класу, з матір`ю не спілкується, мати не приймала участі в її вихованні. На аліменти не подавав, забезпечував доньку сам. Спочатку мати дзвонила донці один раз на рік, а потім вони втратили з нею зв`язок, навіть не мали уявлення, де вона. Відповідачка не приїжджала до доньки. Звернулися з позовом саме зараз, оскільки будь-які документи, наприклад, для того, щоб зареєструвати місце проживання доньки, потрібна мати. Крім цього дізналися, що потім мати зможе подати позов до доньки про її утримання. Просив позбавити відповідачку батьківських прав щодо своєї доньки.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що з того часу, як донька почати жити з батьком, вона з нею рідко спілкувалась лише по телефону, але потім спілкування припинилось. Було бажання спілкуватися з донькою, але в неї були проблеми з запоями. Просить пробачення у доньки.

Представник третьої особи заступник начальника Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явилася, надіслала заяву, згідно якої просить справу розглядати без представника.

Суд, заслухавши доводи сторін, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши надані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4).

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу 21.02.2006 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (після розірвання шлюбу прізвище - ОСОБА_3 ) розірвано, актовий запис № 109 (а.с.5).

Відповідно до довідки, виданої директором школи І-ІІІ ступенів № 95 Шевченківського району м. Києва Півоваровою Валентиною № 91 від 14.09.2022, ОСОБА_1 дійсно навчається в 10-А класі Школи І-ІІІ ступенів № 95 Шевченківського району м. Києва (а.с.7).

Згідно характеристики ОСОБА_1 , учениці 10-А класу школи І-ІІІ ступенів № 95 м. Києва, ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , складеної класним керівником ОСОБА_11 та директором школи ОСОБА_12 від 16.09.2022, ОСОБА_1 навчається в даній школі з 1 класу, зарекомендувала себе старанною, дисциплінованою ученицею, має навчальні досягнення переважно високого рівня. Приділяє належну увагу вихованню та навчанню доньки батько ОСОБА_1 ОСОБА_2 , який цікавиться навчанням та поведінкою доньки, регулярно відвідує батьківські збори, завжди готовий прийти на допомогу класу та школі (а.с. 12).

Відповідно до копії заяви ОСОБА_3 , засвідченої приватним нотаріусом Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області 12.07.2023, зареєстрованої в реєстрі № 1107, вона повідомляє і стверджує, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо неповнолітньої дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Цією заявою вона стверджує, що вона свідомо, добровільно і беззаперечно відмовляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо неповнолітньої дочки ОСОБА_1 (а.с.6).

Відповідно до висновку, складеного органом опіки та піклування Шевченківсьої районної у місті Києві державної адміністрації щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 № 109-4959 від 18.08.2023, убачається, що з шестирічного віку неповнолітня ОСОБА_1 перебуває на утриманні свого батька ОСОБА_2 . Згідно характеристики зі школи батько ОСОБА_1 приділяє належну увагу вихованню доньки, цікавиться успіхами доньки в школі, натомість мати ОСОБА_3 батьківські збори не відвідує, зв`язок з класним керівником не підтримує. Зі слів батька ОСОБА_2 мати дитини ОСОБА_3 з 2012 року та по теперішній час неповнолітньою дитиною не цікавиться, ні її фізичним, моральним та духовним станом, не виявляє батьківської турботи. Не телефонувала жодного разу, не проявляла інтересу щодо зустрічі з нею, участі в її житті, вихованні та утриманні не приймає. Згідно акту обстеження умов проживання неповнолітньої ОСОБА_1 , їй створено належні умови для проживання, навчання, повноцінного та всебічного розвитку. З письмових пояснень неповнолітньої ОСОБА_1 , наданих до Служби у справах дітей та сім`ї стало відомо, що її мати ОСОБА_3 не цікавиться її особистим життям, її друзями, навчанням та інтересами. Батько ОСОБА_2 повністю забезпечує доньку всім необхідним. Отже ОСОБА_3 добровільно самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. Наведені обставини свідчать про свідоме ухилення ОСОБА_3 від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини, оскільки вона не приділяє належної уваги вихованню, навчанню, розвитку, не виявляє турботу до неї, що протирічить Конвенції ООН про права дитини та вимогам статей 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства». Враховуючи вищезазначені факти у висновку, надані документи, керуючись інтересами дитини, відповідно до статей 164, 165 Сімейного кодексу України, Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно її неповнолітньої дитини ОСОБА_1 (а.с.43-44).

Після встановлення зазначених обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно приписів ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно принципу статті 6 Декларації, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до Конвенції ООН «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради від 27.02.1991 р., держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до Конвенції ООН «Про права дитини» держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно принципу ст.6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

За приписами ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідач вказані вимоги закону не виконує, участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК Українимати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Як слідує з п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.07, із змінами, внесеними постановою Пленуму ВС України № 20 від 19.12.08, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_3 досить тривалий час (більше 10 років) ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно доньки ОСОБА_1 , донькою взагалі не цікавиться, вихованням не займається, матеріальної допомоги на її утримання не надає, не приймає участі у житті доньки, що свідчить про її свідому винну поведінку та є підставою для позбавлення її батьківських прав.

Ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків порушує права та інтереси неповнолітньої ОСОБА_1 , тому суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог щодо позбавлення відповідачки ОСОБА_3 батьківських прав та задоволення позову.

Керуючись ст.6-13, 76-81, 258, 259, 263-265, 273, 280-281,354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку, передбаченому ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 16.10.2023.

Суддя Н.В.Нагорна