Єдиний унікальний номер (справа №) 211/988/23
Номер провадження у суді 2/216/1508/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 жовтня 2023 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Цимбалістенко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Тітенка Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_3 (далі представник позивача), який діє в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач), звернувся до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про розірвання шлюбу.

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 березня 2023 року матеріали цивільної справи № 211/988/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу направлено до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за підсудністю.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 травня 2023 року позовну заяву було залишено без руху.

У визначний ухвалою суду строк представником позивача недоліки позовної заяви було усунуто, ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2023 року позов було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 216/988/23, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги представник позивача вказує на те, що ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 з 05 серпня 2016 року, який зареєстровано Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. До укладення шлюбу, у сторін народилася спільна дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Від початку їх сімейні відносини складалися добре, але останнім часом відносини погіршувалися, що призвело до відсутності порозуміння та поваги. Сторони припинили шлюбні відносини, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, позивач вважає примирення та збереження шлюбу неможливим, у зв`язку з чим вимушена звернутися із даною позовною заявою до суду.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, про місце, день та час слухання справи були повідомлені належним чином. Представник позивача завчасно подав заяву, відповідно до змісту якої, просив суд провести розгляд справи без його та позивача участі, позовні вимоги підтримує, позов просить задовольнити, строк для примирення просить не надавати. Представник позивача надав суду акт приймання-передачі правничої допомоги відповідно до умов договору про надання правничої допомоги від 09 січня 2023 року №09/01/2023-Х2 та просив стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 1073,60 грн. та 4000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач в судове засідання не з`явився, проте до початку судового засідання надав суду заперечення, в яких вказав про розгляд справи без його участі, в раніше поданій заяві проти задоволення позовних вимог в частині розірвання шлюбу не заперечує, в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн. просив відмовити, посилаючись на те, що представником позивача не надано суду детального опису робіт, виконаних адвокатом, як того вимагає ч. 3 ст. 137 ЦПК України. Вважає, що на підтвердження витрат представнику слід надати квитанцію до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження. Надана представником позивача копія розрахункової квитанції № 023004 не є прибутковим касовим ордером та не може вважатися документом, що підтверджує оплату гонорару адвоката.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина 4 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України).

Розглянувши подані заяви і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що сторони з 05 серпня 2016 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис № 465.

Сторони мають неповнолітню дитину доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 26.06.2012.

Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, сторони не створили міцної, дружньої сім`ї.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що подальше спільне проживання подружжя, збереження їх шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітньої дитини, а тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач ОСОБА_1 після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « ОСОБА_5 », що узгоджується з нормою ст. 113 СК України.

За таких обставин, суд задовольняє заявлені позовні вимоги у частині розірвання шлюбу та залишення прізвища позивачу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн., враховуючи, що позов в частині розірвання шлюбу задоволено.

Щодо стягнення на користь позивача з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 4000 грн., суд дійшов наступного висновку, враховуючи наступне.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як зазначено Верховним Судом в постановах від 10 грудня 2019 року у справі № 160/2211/19, від 18 листопада 2021 року у справі № 580/2610/19 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Суд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.

При визначенні суми компенсації понесених витрат на професійну правничу допомогу суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та її складності, суті виконаних послуг та витраченого адвокатом часу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Таким чином, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову.

У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4 000, 00 грн. позивачем надано:

- Договір №09/01/2023-Х2 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 09.01.2023;

- ордер на надання правничої допомоги від 10.02.2023;

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ДП № 4362;

- акт від 13.01.2023 прийому-передачі послуг за Договором №09/01/2023-Х2 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 09.01.2023 на суму 4000, 00 грн.;

- розрахункову квитанцію Серії АВ-ТБ № 023004 № 6440 від 13.01.2023 на суму 4000, 00 грн.

Аналіз змісту наданих стороною позивача доказів на підтвердження розміру витрат на правову допомогу свідчить, що відповідні витрати складаються з оплати послуг адвоката за вчинення наступних процесуальних дій:

- проведення попередньої консультації вартістю 500,00 грн.;

- складання позовної заяви про розірвання шлюбу вартістю 2000 грн.;

- ведення адвокатом справи в суді першої інстанції вартістю 1500,00 грн.

При визначенні розміру витрат, що підлягають стягненню, суд звертає увагу на предмет спору у вказаній справі, що свідчить про незначну складність цієї справи, яка в силу приписів частини шість статті 19 ЦПК України є малозначною.

Крім того, суд критично оцінює вимогу про ведення адвокатом справи в суді першої інстанції вартістю 1500,00 грн., оскільки такі витрати не підтверджені належними доказами, зокрема в матеріалах справи відсутні процесуально складні документи, виготовлення яких вимагає значного часу, крім того представник позивача жодного разу участі в судовому засіданні не брав, просив про розгляд справи без його та позивача участі, отже судові витрати на правничу допомогу в цій частині задоволенню не підлягають.

Посилання відповідача про відсутність квитанції до прибуткового касового ордеру, платіжного доручення з відміткою банку або іншого банківського документу як на підставу для відмови у задоволенні вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу суд не бере до уваги, оскільки зазначені документи не мають вирішального значення для задоволення чи відмови в задоволенні такої вимоги, за наявності інших належних та достатніх доказів в матеріалах справи.

Таким чином, враховуючи складність справи, і обсяг фактично виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, а також критерії розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку щодо необхідності зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача 2500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, тобто за проведення попередньої консультації та складання позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 137, 142, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

2. Шлюб, зареєстрований 05 серпня 2016 року Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 465, між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 - розірвати.

3. Після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_1 залишити прізвище - « ОСОБА_5 ».

4. Згідно зі ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

5. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

6. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн.

7. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повний текст рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

8. З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

9. Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_2 .

Представник позивача: адвокат Вовк Михайло Вадимович, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 4362 від 05 липня 2019 року видане Радою адвокатів Дніпропетровської області, робоча адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя О.В. Цимбалістенко