1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/9804/23 2/335/3453/2023
про залишення позовної заяви без руху
13 жовтня 2023 року м. Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя Алєксєєнко А.Б., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, третя особа: Третя Запорізька державна нотаріальна контора Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю, -
ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з позовом до Запорізької міської ради, третя особа: Третя Запорізька державна нотаріальна контора Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю.
Ознайомившись з матеріалами позовної заяви, суд приходить до висновку, що позовна заява не відповідає наступним вимогам Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до частини 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову.
При цьому, згідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна.
Відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст.176 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна.
Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до п. 16 ПП ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року „Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України „Про судовий збір судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Ст.7 Закону України „Про державний бюджет України на 2023 рік встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу з 1 січня 2023 року у розмірі 2684,00 гривень.
Згідно Закону України „Про судовий збір (розміри ставок судового збору з 01.01.2023 року) ставка судового збору за подання фізичною особою позову майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1073,60 грн. та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 13 420 грн.
Проте, в супереч даним вимогам позивачем не надано квитанцій про сплату судового збору.
Натомість, позивач зазначає, що звільнений від сплати судового збору, посилаючись на приписи ст.5 Закону України «Про судовий збір» та п.18 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки ОСОБА_1 як військовослужбовець звільнений від сплати судового збору.
Відповідно до п. 13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Водночас зміст заявлених позовних вимог у даній справі свідчить про те, що вони не пов`язані із соціальним або правовим захистом учасників бойових дій, а тому судовий збір повинен сплачуватися на загальних підставах.
Крім того, відповідно до ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.
Звертаючись з позовом до суду позивач зазначив орієнтовну вартість квартири у розмірі 500 000,00 грн.
Разом з цим, в даному випадку предметом спору є частина житлового нерухомого майна, а саме: частина квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 від вартості якої і визначається ціна позову.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.
Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України „Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні.
Відповідно ст. 12 Закону України „Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність, документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору є звіт про оцінку майна. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.
Таким чином, вартість майна - це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості. Тягар доказування вартості майна несе позивач.
Отже, в даній ситуації суд позбавлений можливості вказати відповідну суму судового збору, яка можливо потребує до сплати, оскільки відсутнє зазначення доказів щодо дійсної вартості оспорюваного майна або попередньо визначити розмір судового збору з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.
Частиною 5 статті 177 ЦПК України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
В порушення вказаних вимог закону в позовній заяві не вказана ціна позову, відсутній документ про грошову оцінку або вартість нерухомого майна на момент звернення до суду, а також не надано квитанцій про сплату судового збору, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Таким чином, позивачу необхідно вказати ціну позову та з урахування ціни позову сплатити судовий збір, який має становити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, а також надати документ про грошову оцінку або вартість нерухомого майна на момент звернення до суду.
Як передбачено ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
При цьому, судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року.
У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.
Таким чином, оскільки встановлено, що позовна заява подана до суду з порушенням вимог ЦПК України, вважаю, що її слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали суду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, третя особа: Третя Запорізька державна нотаріальна контора Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю - залишити без руху.
Надати позивачу десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви.
Роз`яснити, що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк заява буде визнана неподаною та повернута відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя: А.Б.Алєксєєнко