ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6891/23 Справа № 204/1117/23 Суддя у 1-й інстанції - Токар Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Зайцева С. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2023 року місто Дніпро Дніпропетровської області

Єдиний унікальний номер 204/1117/23

Номер провадження 22-ц/803/6891/23

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Барильської А.П., Максюти Ж.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Стефківський Володимир Іванович, на рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 29 травня 2023 року головуючого судді Токар Н.В. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я фізичної особи,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі-МТСБУ) про відшкодування шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я фізичної особи.

Позов мотивований тим, що 21 липня 2021 року в Донецькій області с.Новоєлизаветівка відбулась ДТП в якій невідомий мотоцикл здійснив зіткнення з мотоциклом марки «ІЖ Юпітер 5», внаслідок даної ДТП пасажирка мотоцикла марки «ІЖ Юпітер 5» ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження. За фактом даної ДТП було відкрито кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000437 за ст.286 КК України. Однак, мотоцикл, який здійснив наїзд на позивача, не було встановлено органами досудового розслідування, а тому позивач має всі підстави для відновлення свого порушеного права і одержання грошової компенсації за спричинену їй шкоду від МТСБУ.

Відповідно до призначених медикаментів лікарем, за період стаціонарного лікування, позивачем було понесені витрати на лікування в сумі 18 631 грн. Крім того, позивач внаслідок отриманих травм в ДТП з 22 липня 2021 року по 06 серпня 2021 року знаходилась на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні комунального некомерційного підприємства «Мирноградська центральна лікарня» Мирноградської міської ради,а тому має право на отримання страхового відшкодування, в порядку ст. 25 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» у розмірі 3 200 грн. У зв`язку із зазначеним, уповноважений представник позивача звернувся до МТСБУ із заявою про виплату грошової компенсації, однак, станом на дату подачі позову, відповідач не здійснив жодних виплат позивачу.

Просила стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на її користь 18 631 грн страхового відшкодування, пов`язаного із витратами на лікування; 3 200 грн страхового відшкодування, шкоди пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності; 10 000 грн судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги.

Рішенням Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 29 травня 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України (про відшкодування шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я фізичної особи відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Стефківський В. І., просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неналежне дослідження доказів, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів скарги, зокрема зазначено, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що позивач відповідно до закону має право на відшкодування шкоди з винної особи, оскільки для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 наявність вини законом не вимагається в силу положень ч. 2 ст. 1188 ЦК України. Позовні вимоги підтверджені іншими наданими доказами, а тому відсутність вини в зазначеному ДТП не може бути єдиною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу представник МТСБУ Гусєв П.В. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду без змін, як таке, що ґрунтується на вимогах закону. Зокрема зазначено, що вимогами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено чіткий перелік випадків за яких МТСБУ відшкодовує шкоду за рахунок коштів фонду захисту потерпілих. Наразі не встановлено обставин за яких було вчинено ДТП, а саме, що шкода нанесена внаслідок взаємодії з джерелом підвищеної небезпеки, внаслідок чого МТСБУ було надано відповідь про те, що немає правових підстав для проведення регламентної виплати та прохання про надання документів, які підтверджують факт настання шкоди. Також, було зазначено, що у разі встановлення взаємодії потерпілого з джерелом підвищеної небезпеки, то МТСБУ повернеться до розгляду заяви для проведення виплати. Зазначено, що позивачем не надано жодного документа компетентного органу з якого можливо встановити факт настання шкоди внаслідок взаємодії з джерелом підвищеної безпеки, тому відсутні підстави для виплати без надання документів компетентних органів, з яких вбачається, що позивач брала участь у вказаному ДТП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене, справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику, як малозначна.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач отримала тілесні ушкодження під час ДТП та відповідно до закону має право на відшкодування шкоди з винної особи. Проте, вина цієї особи повинна бути доведена та встановлена. Тому, встановлення винної особи у зазначеному ДТП є обов`язковим. Така процедура передбачена Законом та її необхідно дотримуватися. В матеріалах справи відсутнє рішення відповідача - страхової компанії щодо здійснення виплати або відмови у її здійсненні. Тому, оскільки кримінальне розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України за фактом ДТП, в результаті якого ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження ще триває, винну особу у скоєному ДТП, станом на день розгляду цивільної справи, не встановлено, та у матеріалах справи відсутня відмова відповідача у відшкодуванні шкоди, отже, суд дійшов до висновку, що звернення позивача до суду з позовом до страховика про стягнення страхового відшкодування є передчасними, тому, позовні вимоги не підлягають задоволенню, як недоведені.

Апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правовідносини, які виникли між сторонами, стосуються відшкодування шкоди і регулюються ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно частин 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Отже, виходячи з презумпції вини особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини.

Разом з тим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Такі правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18), від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18), від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18).

Відповідно до статті 3 Закону України 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

У статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно статті 6 Закону 1961-IV, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 23.1 Закону 1961-IV, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я

Згідно ст. 24 Закону 1961-IV, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті.

Згідно з ст. 41 Закону 1961-IV, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

За змістом статей 35, 36 зазначеного Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідне рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний прийняти протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Підстави відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) визначені ст. 37 вказаного Закону, їх перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц зазначено, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що 20 жовтня 2021 року ОСОБА_2 , який діє по довіреності (а.с.34-35) в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.15).

У вказаному повідомленні представник ОСОБА_1 зазначив, що 21 липня 2021 року о 23.30 год. за адресою: Донецька область, Покровський р-н, с.Новоєлизаветівка, відбулась дорожньо-транспортна пригода в якій невідомий мотоцикл здійснив зіткнення з мотоциклом марки «ІЖ Юпітер 5». Внаслідок даної ДТП пасажирка мотоцикла марки «ІЖ Юпітер 5» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримала тілесні ушкодження.

Того ж дня, 20 жовтня 2021 року представником ОСОБА_1 було подано до МТСБУ заяву на виплату страхового відшкодування у розмірі 18 631 грн. (а.с.16) та заяву на виплату страхового відшкодування у розмірі 3 290 грн. (а.с.17).

18 листопада 2021 року представник ОСОБА_1 звернувся до МТСБУ із заявою про долучення документів на виплату страхового відшкодування (а.с.18), зокрема: копії епікризу № 4897/668 хворої ОСОБА_1 (а.с.26-27); довідку Ф-094-1/0 ОСОБА_1 (а.с.28); листки лікарських призначень хворої ОСОБА_1 (а.с.24-25); копії списків лікарський засобів призначені хворій ОСОБА_1 (а.с.23).

МТСБУ розглянуло звернення представника ОСОБА_1 щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 21 липня 2021 року о 23.30 год. та повідомило про те, що для подальшого розгляду справи щодо відшкодування заподіяної шкоди, відповідно до ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», необхідно надати до МТСБУ наступні документи: відомості про наявність інших договорів страхування, за якими можливе отримання відшкодування шкоди; відомості про можливо здійсненні взаєморозрахунки з особою, відповідальною за шкоду. МТСБУ звернуло увагу на те, що для прийняття рішення щодо відшкодування шкоди МТСБУ необхідно отримати завірений належним чином документ, складений відповідною повноважною установою (вирок суду, постанова про закриття кримінального провадження, процесуальний документ про результати досудового розслідування кримінального провадження, тощо), що підтверджує відповідальність іншого учасника за скоєння ДТП (а.с.19).

20 жовтня 2021 року представник ОСОБА_1 звернувся до Покровського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області із адвокатським запитом, яким просив надати інформацію стосовно ходу та результатів розслідування кримінального провадження №0000437 за ст.286 КК України, надати результати судово-медичної експертизи ОСОБА_1 (а.с.13).

Згідно листа Покровського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області від 01 листопада 2021 року №3989/301/02 (а.с.14), вбачається, що слідчими СВ Покровського РУП ГУНП в Донецькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000437, внесене до ЄРДР за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. На теперішній час в даному кримінальному провадженні жодна особа не визнана потерпілою (а.с.14).

На виконання ухвали суду першої інстанції, начальником СВ Покровського РУП ГУНП в Донецькій області Мізинець С. надано листа у якому зазначено, що в провадженні СВ Покровського РУП ГУНП в Донецькій області перебуває кримінальне провадження № 0000437 за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце при наступних обставинах: 21 липня 2021 року приблизно о 22 год. (більш точного часу слідством не встановлено), на ґрунтовій дорозі поблизу Новоєлізаветівського кладовища в с.Новоєлізаветівка Покровського району Донецької області, мотоциклом «ИЖ Планета» без номерного знаку, під керуванням водія ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скоєно наїзд на мотоцикл «ИЖ Планета», що перебував у нерухомому стані на узбіччі вказаної дороги, та на якому перебував водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та пасажир ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Внаслідок вказаної ДТП, водія ОСОБА_4 та пасажира ОСОБА_1 було травмовано. Водій ОСОБА_3 , після скоєння вказаної ДТП, залишив місце події в невідомому напрямку. Проте, в зв`язку із тим, що до теперішнього часу по вказаному кримінальному провадженні судово-медична експертиза за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 не проводилась та рішення про закриття провадження слідчим не приймалось, органи слідства не можуть виконати ухвалу суду та надати витребувані судом документи (а.с.47).

Слід зазначити ,що матеріальна шкода потерпілому заподіяна внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, тому сама по собі відсутність у справі вироку чи іншого процесуального рішення відносно особи, яка керувала транспортним засобом, не звільняє МТСБУ від обов`язку відшкодувати матеріальну шкоду. Крім того, наявність або відсутність у діях заподіювача шкоди складу кримінального правопорушення не є підставою для відмови або затримки у відшкодуванні шкоди, завданої потерпілому.

При цьому відповідачем не доведено, та судом не встановлено обставин про те, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У зв`язку з наведеним, відмова у виплаті страхового відшкодування чи зупинення виплати, не може вважатись обґрунтованою, оскільки в даному випадку шкода, завдана внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, тому відшкодовується незалежно від наявності вини завдавача шкоди.

Відповідно до ухвали Верховного Суду України від 19 жовтня 2011 року у справі № 6- 208св10 під справою, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства мається на увазі справа, порушена у встановленому законом порядку, що розглядається відповідним судом. Порушення кримінальної справи органами досудового слідства не є підставою для зупинення провадження у справі. Кримінальне провадження проводиться з метою встановлення вини водія у вчиненому правопорушенні. При цьому встановлено факт завдання шкоди позивачам. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Враховуючи вищенаведене, вина водія у вчиненому кримінальному правопорушенні не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування.

Верховний Суд України 03.12.2014 року, при розгляді цивільної справи № 6-183цс14 зробив правовий висновок, відповідно до якого законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Як встановлено з матеріалів справи до цього часу страхове відшкодування позивачу відповідачем МТСБУ не виплачено.

Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Комунальним некомерційном підприємством «Мирноградська центральна міська лікарня « Мирноградської міської ради на адвокатський запит № 34584 від 20.10.2021 року надано : довідку Ф.094-1/0 та копії листків лікарських призначень і епікризу із медичної карти стаціонарного хворого № 4897/668 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,яка знаходилась на лікуванні в травматологічному відділенні КНП «МЦМЛ» ММР з 22.07.2021 р. по 06.08.2021 р. (а.с.22-27).

Вбачається,що ,відповідно до призначених медикаментів лікарем ,за період стаціонарного лікування ,позивачем ОСОБА_1 понесено витрати на лікування в сумі 18 631 грн ,що підтверджується копіями фіскальних чеків та квитанції № 10 від 23.07.2021 року (а.с.29-33).

Враховуючи вищенаведене, позивач має право на отримання страхового відшкодування, в порядку п. 24.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у розмірі 18 631 грн та позовні вимоги у вказаній частині підлягають задоволенню та стягненню з відповідача .

Відповідно до ст.25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

З досліджених медичних документів вбачається ,що позивач,внаслідок отриманних травм в ДТП з 22.07.2021 р. по 06.08.2021 р. знаходилася на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні комунального некомерційного підприємства « Мирноградська центральна міська лікарня « Мирноградської міської ради ,що підтверджується довідкою про тимчасову втрату працездатності (а.с.28).

На день настання страхового випадку ст. 8 Закону України « Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено у 2021 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі : з 1 січня 6000 грн.

Позивачу ОСОБА_1 , яка офіційно не працевлаштована,та була тимчасово непрацездатна внаслідок ДТП, було спричинено шкоду,що пов`язана з тимчасовою втратою працездатності з 22.07.2021 р. по 06.08.2021 р.-16 днів х 200,00(6 000 х1/30)=3 200 грн,вказана сума страхового відшкодування ,на яку позивач має право , в порядку ст.25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» також підлягає стягненню з відповідача .

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, загальний розмір, яких становить 21 831 грн.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За наведених підстав, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову .

Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141 ЦПК України) .

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Щодо судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги у розмірі 10 000 грн (а.с.4-6), які позивач очікувала понести у зв`язку з розглядом справи ,суд апеляційної інстанції зазначає,що на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, не надано жодних доказів (договорів,рахунків,актів,тощо ),згідно з вимогами ч.8 ст.141 ЦПК України, а тому у вказаній частині вимоги позивача відхиляє.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн ( першая інстанція) та 1610,40 грн (апеляційна інстанція) ,а всього 2684 грн.

Керуючись ст.ст. 374,376,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Стефківський Володимир Іванович задовольнити .

Рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 29 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення .

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я фізичної особи - задовольнити.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України, на користь ОСОБА_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 , відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я фізичної особи у розмірі 21 831 (двадцять одна тисяча вісімсот тридцять одна ) грн.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України в дохід держави судовий збір у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири ) грн .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: