Справа № 635/9637/21
Номер провадження 2-др/948/3/23
13.10.2023 Машівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Кравець С.В.,
за участю секретаря Порохні І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка заяву позивача ОСОБА_1 про стягнення з витрат на професійну правничу допомогу
Суть справи
У жовтні 2022 року до Машівського районного суду з Вовчанського районного суду Харківської області надійшли матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Миколайович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро Вячеславович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
27.09.2023р. судом у справі ухвалене рішення, а 30.09.2023 року позивач направив додаткові документи, що стосуються витрат на правничу допомогу в розмірі 13 200, 00 грн.
Позиції учасників судового провадження
Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України необхідності виклику сторін у судове засідання суд не вбачає, а відтак вважає за можливе розглянути справу без їх участі, у порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.
Позивач одночасно з направленням документів до суду, направив їх копію інших учасникам судового провадження, які жодних заперечень не висловили (а.с.3-6 т.2).
Мотиви суду
Так, за рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 27.09.2023р. позов ОСОБА_1 задоволено, виконавчий напис нотаріуса визнаний таким, що не підлягає виконанню (а.с.243-246 т.1).
Відповідно до ч.8. ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
До закінчення судових дебатів представник позивача зробила відповідну заяву про направлення додаткових документів на підтвердження факту понесених витрат на правничу допомогу, 30.09.2023р. тобто протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення позивач направив до суду відповідну заяву.
Як видно зі змісту позову, представником позивача наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13 200,00 грн та одночасно заявлено, що у відповідності до п.8 ст.141 ЦПК України на підтвердження витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом цієї справи, а саме витрат на професійну правничу допомогу, суду буде надано докази понесення витрат на правову допомогу, зокрема і Акт виконаних робіт протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (а.с.14 т.1).
На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу представником позивача суду надано: договір про надання юридичної (правничої) допомоги №8 від 29.11.2021 р., укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Олени Соляник», ордер на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 адвокатом Соляник О.О., розрахунок №10/21 від 29.11.2021 р. для оплати юридичних послуг згідно договору про надання юридичної (правничої) допомоги №8 від 29.11.2021 р. в розмірі 13 200,00 грн, три копії квитанцій банку про оплату ОСОБА_1 на користь «Олени Соляник» юридичних послуг на суми, зокрема: 3 400,00 грн, 4 900, 00 грн та 4 900,00 грн, а всього на суму 13 200,00 грн, акт приймання-передачі наданих послуг від 28.09.2023 р. відповідно до якого позивачу були надані такі послуги: складення позовної заяви 8 год., складення заяви про забезпечення позову 2 год., складення листа на адресу виконавця щодо зупинення виконання рішення 1 год., складання заяви щодо усунення недоліків позовної заяви 1 год., складання адвокатського запиту на адресу виконавця щодо суми судових коштів 40 хв., складання повідомлення від 25.04.2023 р. 20 хв., складання клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції 25.04.2023 р. 30 хв., складання клопотань про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції 06.06.2023 р., 26.07.2023 р. та 27.09.2023 р. по 20 хв. на кожне, складання заяви про надання доказів витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи 30 хв., участь у судовому засіданні 27.09.2023 р. 35 хв., а всього на загальну вартість 13 200,00 грн, яка сплачена клієнтом (а.с.16,26-29 т.1, а.с.7 т.2).
В свою чергу, 30.03.2023 р. відповідач направив клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, зважаючи на те, що вони не підтверджені жодними доказами та зважаючи на незначну складність справи. Відповідач вважає, що заявлено витрати на правничу допомогу не відповідають критерію їх реальності, у зв`язку з відсутністю факту їх дійсності та необхідності та те, що вони не відповідають критерію розумності. Дана справа не є складною та відноситься до категорії малозначних і доводи наведені у позові ґрунтуються на загально відомих висновках, які є у постановах Великої палати Верховного Суду і практика яких є усталена, а тому гонорар адвоката у заявленому розмірі не відповідає критеріям співмірності. Крім цього, зазначив, що вартість адвокатських послуг є значно завищеною порівняно з іншими витратами на адвокатські послуги в аналогічних справах та є неспівмірними у порівнянні з обсягом виконаних робіт, складністю справи та ринковим цінам на адвокатські послуги у в аналогічних справах. Посилаючись на практику вирішення питань судами в аналогічних справах, середня вартість в яких складає 1 907,00 грн, 1200,00 грн, 2 950,00 грн, 3 000,00 грн тощо.
Разом з цим зауважив, що стягнення з відповідача заявленої суми становитиме для нього надмірний тягар, що суперечить принципу розподілу таких витрат (а.с.181-185 т.1).
Так, у статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (ст. 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (ст. 141 ЦПК України).
Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас, зі змісту ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У ч.3 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Так, як видно з матеріалів справи, позов ОСОБА_1 не є складним, стосується визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, що не передбачало затрат значного часу, з приводу цих позовів є стала судова практика. У даній справі адвокатом було затрачено всього 15 год. 35 хв. та прийнято участь у 2 судових засіданнях в режимі відеоконференції тривалістю приблизно 20 хв. та 40 хв. (а.с.226,241,242 т.1).
У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20 травня 2019 у справі №916/2102/17, від 25 червня 2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 922/928/18, від 30 липня 2019 року у справі №911/739/15 та від 01 серпня 2019 року у справі № 915/.
Отже, враховуючи те, що матеріали справи не потребували і не містять великої кількості документів для підготовки позовної заяви та інших документів з процесуальних питань, дана справа є нескладною, враховуючи усталену практику по даній категорії справ, а відтак суд вважає, що визначений позивачем до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу є завищеним і не являється співмірним і пропорційним об`єму здійсненої роботи та наданої послуги, складності справи, адвокат Соляник О.О. приймала участь в режимі відеоконференції, що не потребувало значних витрат часу на прибуття до суду, а тому суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 до 3 000, 00 грн.
За вказаних обставин та враховуючи те, що позов задоволено в повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3 000, 00 грн витрат на правничу допомогу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 270, 263-265, 354, 355 ЦПК України
заяву ОСОБА_1 про стягнення з витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000, 00 грн.
В іншій частині заяви відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі його оскарження після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.В.Кравець