ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3766/23 Справа № 199/9451/21 Суддя у 1-й інстанції - Подорець О.Б. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
У Х В А Л А

12 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Пищида М.М.

за участю секретаря Попенко Ю.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

питання щодо самовідводу судді Свистунової Олени Вікторівни у справі

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 грудня 2022 року

по справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , де третя особа Орган опіки та піклування в особі Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про визнання права іпотекодержателя, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,

В С Т А Н О В И Л А:

У провадженні Дніпровського апеляційного суду перебуває цивільна справа за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 грудня 2022 року по справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , де третя особа Орган опіки та піклування в особі Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про визнання права іпотекодержателя, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

12 жовтня 2023 року в судовому засіданні суддею Свистуновою Оленою Вікторівною заявлено самовідвід у даній справі з підстав передбачених пунктом 5 частиною першою статті 36 ЦПК України, зважаючи на наступне.

У листопаді 2021 року позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , де третя особа Орган опіки та піклування в особі Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про визнання права іпотекодержателя, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

В обґрунтування позову зазначав, що 11.07.2005 між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», яке перейменовано у Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №DNHDGK00000097 про надання кредиту у вигляді непоновлюваної кредитної лінії.

За змістом п. 1.1. кредитного договору банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти на строк до 11.07.2025 у вигляді непоновлюваної кредитної лінії в розмірі 95120,00 доларів США на наступні цілі: купівля житла у сумі 80000,00 доларів США та на оплату страхових платежів в сумі 15120,00 доларів США, зі сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши позичальнику кредит у межах узгодженого сторонами кредитного ліміту, що підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_1 .

У порушення відповідних умов договору та приписів законодавства ОСОБА_2 не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, заборгованість не сплатила. Станом на час звернення з позовом до суду, у позичальника наявна прострочена заборгованість.

11.07.2005 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», яке перейменовано у Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» з одного боку та ОСОБА_2 і ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки №DNHDGK0000009.

Згідно п.7 договору іпотеки, в забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором іпотекодавці надали в іпотеку нерухоме майно, а саме домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 464,10 кв.м., житлова площа 138,60 кв.м. Майно передається в іпотеку з невід`ємними приналежностями, що знаходяться в ньому. Цільове призначення предмету іпотеки - жила нерухомість.

Крім того, 11.07.2005 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», яке перейменовано у Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» з одного боку та ОСОБА_5 і ОСОБА_2 було укладено інший договір іпотеки № DNHDGK00000094.

Відповідно до п.2 цього договору іпотеки забезпечується виконання зобов`язань позичальника - ОСОБА_5 , що випливають з кредитного договору від 11.07.2005 №DNHDGK00000094.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер та право власності набула ОСОБА_4 , яка стала власником предмету іпотеки (50/100 частин домоволодіння та земельної ділянки в розмірі 0,0408 га за адресою: АДРЕСА_1 ) в порядку спадкування за законом після смерті свого батька ОСОБА_5 .

Заборгованість за кредитним договором №DNHDGK00000094 від 11.07.2005 була погашена і 02.09.2012 банком надана довідка №5496 щодо погашення кредиту за кредитним договором від 11.07.2005 №DNHDGK00000094 та припинення договору іпотеки № DNHDGK00000094 від 11.07.2005. На підставі чого, приватний нотаріус зняв заборону відчуження нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, під час вчинення дії щодо зняття заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у Державному реєстрі, нотаріусом не було враховано, що нерухомість, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , була також передана в іпотеку на підставі договору іпотеки №DNHDGK0000009 від 11.07.2005 в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором №DNHDGK00000097 від 11.07.2005, заборгованість за яким не погашена.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна банку стало відомо, що 08.04.2014 ОСОБА_1 набув у власність 50/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, а також 04.08.2016 земельну ділянку в розмірі 0,0408 га за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу.

Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк», як іпотекодержатель вищезазначеного майна переданого в іпотеку, не надавав будь-якої згоди на розпорядження іпотекодавцем предметом іпотеки.

У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором №DNHDGK00000097 від 11.07.2005 ОСОБА_2 станом на 28.10.2021 має заборгованість у розмірі 679874.82 доларів США.

На підставі викладеного, позивач просив суд:

1. Визнати за АТ КБ «ПриватБанк» право іпотекодержателя на нерухоме майно, яке згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 22.09.2021 перебуває у власності ОСОБА_1 , а саме на 50/100 частин житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 464,6 кв.м., житловою площею 138,6 кв.м.; 1/2 частин зливної ями, 1/2 частин огорож та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку кадастровий номер: :01:525:0025, площею 0.0408 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 на умовах, передбачених договором іпотеки №DNHDGK0000009 від 11.07.2005;

2. У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором від 11.07.2005 №DNHDGK00000097 в розмірі 679874,82 доларів США, що за курсом 26,1020 відповідно до службового розпорядження НБУ від 08.11.2021 складає 17 746 092,55 грн., з яких: 77878, доларів США - заборгованість за кредитом; 145 058,91 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 22032,00 доларів США заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 434 905,23 доларів США - заборгованість з пені, звернути стягнення на:

- 50/100 частин житлового будинку, з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 464,6 кв.м., житловою площею 138,6 кв.м.; розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку кадастровий номер: :01:525:0025 площею 0.0408 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- 50/100 частин житлового будинку, з господарчими будівлями та спорудами, житловою площею 69,6 кв.м., загальною площею 232,9 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку кадастровий номер: :01:525:0005 площею 0.0408 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), шляхом продажу зазначеного майна на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

3. Виселити осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: АДРЕСА_2 ) зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного будинку,

4. Вирішити питання стосовно судових витрат по справі.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 грудня 2022 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Судове рішення є незаконним, необґрунтованим й таким, що ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

У той же час, у цивільній справі № 199/4874/13-ц рішенням Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2014 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення задоволені частково.

У рахунок погашення заборгованості відповідачки ОСОБА_2 перед позивачем за кредитним договором № DNНDGК00000097 від 11.07.2005 року в розмірі 138934,17 доларів США, яка складається з:114652,92 доларів США- заборгованість за кредитом, процентам,комісії; 24281,25 доларів США- заборгованість по пені вирішено звернути стягнення згідно договору іпотеки № DNНDGК0000009 від 11.07.2005 року на предмет іпотеки - будинок АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку А-1 загальною площею 464,10 кв.м., житловою площею 138,60 кв.м., гаражу Б, гаражу В, навісу Г, зливної ями №7, споруд №1-6,8,І, а також земельну ділянку площею 816 кв.м. по АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_2 , ОСОБА_4 договору купівлі - продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі - продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено та вирішено питання щодо судових витрат у справі.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2014 року у складі: головуючого судді Свистунової Олени Вікторівни, суддів: Міхеєвої В.Ю., Ремеза В.А. апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_7 задоволено частково. Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2014 року скасовано. У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відмовлено у повному обсязі. Зазначене рішення не було оскаржено та набрало законної сили.

Правовідносини у зазначеній вище справі стосувались виконання кредитних договорів від 11.07.2005 року укладних між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», яке перейменовано у Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» з одного боку та ОСОБА_2 № НОМЕР_2 та кредитного договору укладеного між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», яке перейменовано у Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» з одного боку та ОСОБА_5 № НОМЕР_3 . А також укладних 11.07.2005 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», яке перейменовано у Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» з одного боку та ОСОБА_2 , ОСОБА_5 договору іпотеки № DNHDGK0000009.

Згідно п.7 договору іпотеки, в забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором іпотекодавці надали в іпотеку нерухоме майно, а саме домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 464,10 кв.м., житлова площа 138,60 кв.м. Майно передається в іпотеку з невід`ємними приналежностями, що знаходяться в ньому. Цільове призначення предмету іпотеки - жила нерухомість.

А також, укладеного 11.07.2005 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», яке перейменовано у Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» з одного боку та ОСОБА_5 і ОСОБА_2 ще іншого договору іпотеки № DNHDGK00000094.

Відповідно до п.2 цього договору іпотеки забезпечується виконання зобов`язань позичальника - ОСОБА_5 , що випливають з кредитного договору від 11.07.2005 №DNHDGK00000094.

Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 190/1248/19 вирішуючи питання щодо позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_8 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, враховував наявність рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2014 року у справі № 199/4874/13-ц.

Верховний Суд у своїй постанові дійшов висновку, що АТ КБ «ПриватБанк», звертаючись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, на підставі частини другої статті змінив строк виконання зобов`язань за кредитним договором, а тому його право нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилось, вимоги АТ АБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_8 процентів за кредитним договором від 11 липня 2005 року задоволенню не підлягають.

Крім того, зазначив, що оскільки ОСОБА_2 постанову суду апеляційної інстанції не оскаржила, тому в частині стягнення з неї на користь банку відсотків за кредитним договором постанова суду апеляційної інстанції в касаційному порядку не переглядалася.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з частиною першою статті 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до частини першої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку, незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, визначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Тобто, в разі переконання судді в наявності обставин, які унеможливлюють винесення ним об`єктивного рішення або обґрунтовано викликають сумнів у стороннього спостерігача в його упередженості, він зобов`язаний заявити самовідвід.

Згідно до роз`яснень ЄСПЛ у справах «Мікаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії», в демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру. Тому кожен суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві.

Враховуючи те, що суддею Свистуновою Оленою Вікторівною у складі колегії суддів Апеляційного суду Дніпропетровської області: головуючого судді Свистунової Олени Вікторівни, суддів: Міхеєвої В.Ю., Ремеза В.А. при розгляді справи № 199/4874/13-ц вже була висловлена правова позиція, а даний спір у справі № 199/9451/21 стосується майже одного і того ж кола осіб, одного і того предмету спору, хоча і за інших правових підстав, та беручи до уваги, що Верховний Суд у своїй постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 190/1248/19 вирішуючи питання щодо позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_8 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, посилався на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2014 року у справі № 199/4874/13-ц, яке не було оскаржено сторонами, враховуючи необхідність виключення можливих сумнівів щодо об`єктивності та неупередженості складу суду, колегія суддів дійшла висновку, що заява судді Свистунової Олени Вікторівни про самовідвід підлягає задоволенню.

Частиною другою статті 41 ЦПК України визначено, що у разі задоволення заяви про відвід одному із суддів або всьому складу суду, якщо справа розглядається колегією суддів, справа розглядається в тому самому суді тим самим кількісним складом колегії суддів без участі відведеного судді або іншим складом суддів, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Керуючись ст. 36, 39, 40 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Самовідвід судді Свистунової Олени Вікторівни задовольнити.

Справу передати до Дніпровського апеляційного суду для виконання вимог статті 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

М.М. Пищида