Справа № 646/3365/23
№ провадження 2/646/1565/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.10.23 м.Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Благої І.С.,

за участі секретаря судових засідань Федоровської Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, - про визнання зобов`язання частково припиненим,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить визнати його зобов`язання по виплаті на користь відповідачки 70'000 (сімдесяти тисяч) доларів США відповідно до шлюбного договору від 25.09.2006 року припиненим в частині 20'829 (двадцяти тисяч восьмисот двадцяти дев`яти) доларів США 42 центів внаслідок фактичного часткового виконання.

Позов обґрунтований тим, що рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 24.02.2020р. у справі №638/16671/16-ц було стягнуто з позивача на користь відповідачки 70'000 (сімдесяти тисяч) доларів США відповідно до пункту 2 Шлюбного договору від 25.09.2006 року. У цій частині вказане судове рішення було залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 09.07.2020р. У вказаних судових рішеннях суди встановили, що фактичний поділ майна між сторонами відбувся. На підставі виконавчого листа №638/16671/16-ц від 03.09.2020р. старший державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції Шепелева Г.М. відкрила виконавче провадження №62941089. Позивач подав до цього відділу ДВС заяву, якою просив долучити до матеріалів виконавчого провадження копії нотаріально посвідченої заяви про виплату на користь відповідачки 160'000,00 грн. Листом начальника ВДВС від 29.06.2023р. №70344 позивачу було повідомлено про неможливість прийняття цієї заяви, оскільки вона складена та засвідчена раніше дати ухвалення рішення суду, що виконується, а також через те, що у заяві відсутнє посилання на судове рішення та виконавче провадження. Ця заява була підписана відповідачкою після розірвання шлюбу між сторонами та засвідчує отримання нею 160'000,00 грн. в рахунок подальшого поділу майна. Так, за умовами п.2 Шлюбного договору, укладеного між сторонами, у разі поділу долі (корпоративного права) на майно приватної фірми «Корал», засновником якої під час шлюбу став позивач, він зобов`язується передати відповідачці 1/3 (одну третю) частину майна від вартості ринкової експертної оцінки на момент поділу, але не менше ніж еквівалент 70'000 доларів США, а відповідачка не буде претендувати на інший перерозподіл прав на майно і майнові права цієї фірми. Під час розгляду справи №638/1671/16-ц вищезазначена заява від 10.04.2009р. не досліджувалася у зв`язку з правовою позицією ОСОБА_1 , який вважав, що поділ спільного сумісного майна подружжя не відбувається. Крім того, згідно з видатковим касовим ордером від 10.05.2011р. позивач виплатив відповідачці 400 грн. в якості пайової частини від поділу. Цей документ також не досліджувався під час розгляду судом справи №638/16671/16-ц. Станом на 10.04.2009р. 160'000 грн. становили еквівалент 20'779 доларів США 22 центи за офіційним курсом НБУ, а станом на 10.05.2011р. 400 грн. становили еквівалент 50 доларів США 20 центів. Таким чином, позивач частково виконав грошове зобов`язання відповідно до п.2 Шлюбного договору, а саме, у розмірі 20'829 доларів США 42 центи.

Представниця відповідачки подала відзив на позов, в якому заперечувала проти позовної вимоги, посилаючись на те, що під час розгляду справи №638/16671/16-ц представник позивача посилався на нотаріально посвідчену заяву відповідачки про виплату на її користь 160'000,00 грн. На ці факти також посилався Харківський апеляційний суд у постанові від 09.07.2020р. Відповідачка отримала ці кошти від позивача від продажу спільної з позивачем та їхнім сином квартири. Що стосується видаткового касового ордеру від 10.05.2011р., то він також не має відношення до виконання позивачем умов шлюбного договору, який регулює відносини сторін щодо поділу майнових прав на приватну фірму «Корал».

Сторони та їхні представники, а також представник третьої особи, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не прибули у судове засідання. Від представників сторін, від кожного окремо, надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі. Про причини неявки представника третьої особи суду не відомо.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

25.09.2006р. сторони уклали шлюбний договір.

За умовами пункту 2 цього договору позивач, який під час шлюбу став засновником приватної фірми «Корал», у разі поділу долі (корпоративного права) на майно фірми ОСОБА_1 зобов`язується передати своїй дружині ОСОБА_2 1/3 частину майна від вартості ринкової експертної оцінки на момент поділу, але не менш ніж еквівалент 70'000 доларів США, а ОСОБА_2 не буде претендувати на інший перерозподіл прав на майно і майнові права цієї фірми.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 24.02.2020р. у цивільній справі №638/16671/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , з урахуванням постанови Харківського апеляційного суду від 09.07.2020р., було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 70000 (сімдесят тисяч) доларів США відповідно п.2 шлюбного договору від 25 вересня 2006 року.

Під час розгляду цивільної справи №638/16671/16-ц судами було встановлено, що з 15 жовтня 1983 року сторони перебували у шлюбі, який був розірваний рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.02.2009 року.

Розглядаючи справу №638/16671/16-ц апеляційний суд зазначив, що задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач всупереч свого процесуального обов`язку, передбаченому ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не надав належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів у розумінні ст. 76 ЦПК України про те, що матеріальні об`єкти, які використовувалися відповідачем у вказаний період часу для здійснення підприємницької діяльності, були або власністю відповідача, або отримувалися у користування від інших осіб, або надавалися замовниками послуг. При цьому відповідач отримував доходи від здійснення своєї підприємницької діяльності, що підтверджується відповідними довідками, наданими до суду на виконання ухвали про витребування доказів. Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про доведеність позовних вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя відповідно до умов пункту 2 згаданого шлюбного договору, які відповідають матеріалам справи і наведеним нормам матеріального права та доводами скарги не спростовані.

При цьому, як вбачається з тексту постанови апеляційного суду, звертаючись з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції від 24.02.2020р., представник ОСОБА_1 посилався на те, що до звернення до суду з позовом 10.04.2009 року ОСОБА_2 вже отримала від ОСОБА_1 160'000,00 гривень в рахунок поділу спільного сумісного майна подружжя.

03.09.2020р. старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Щепелевою Г.М. було відкрито виконавче провадження №62941089 з примусового виконання виконавчого листа №638/16671/16-ц, виданого 20.08.2020р. Дзержинським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 70'000 доларів США відповідно до п.2 шлюбного договору від 25.09.2006р.

Листом №70344 від 29.06.2023р. за підписом начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції С.Савенкова позивачу було відмовлено врахуванні нотаріально посвідченої заяви від 10.04.2009р. про виплату на користь відповідачки 160'000,00 грн. як доказу часткового погашення боргу за виконавчим провадженням №62941089, оскільки вона складена та засвідчена раніше дати ухвалення рішення суду, яке виконується, в також оскільки у змісті заяви відсутнє посилання на судове рішення або виконавче провадження.

Так, в матеріалах справи міститься копія заяви ОСОБА_2 , справжність підпису якої було засвідчено 10.04.2009р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л.А.

У цій заяві відповідачка зазначає, що отримала від чоловіка ОСОБА_1 гроші в сумі 160'000 (сто шістдесят тисяч) гривень в рахунок подальшого поділу спільного майна.

При цьому справжність підпис відповідачки на цій заяві засвідчено тим самим нотаріусом, яка посвідчила договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого комісією по приватизації житлового фонду заводу «ФЕД» 27.11.1996р. за реєстраційним №794.

Вказаний правочин був вчинений також 10.04.2009 року. Продаж квартири було проведено за 480'000 грн.

Цей договір від 10.04.2009р. зареєстровано нотаріусом у реєстрі за №2530, а зазначену вище заяву ОСОБА_2 від 10.04.2009р. за №2534.

При цьому суд звертає увагу, що сума у 160'000 грн. дорівнює 1/3 від ціни продажу квартири, яка перебувала у спільній власності трьох осіб, у тому числі позивача та відповідачки.

Отже, ці обставини у сукупності свідчать про те, що грошова сума у розмірі 160'000 грн., яка згідно з заявою відповідачки від 10.04.2009р. була нею отримана від позивача як частина вартості вищевказаної квартири, а не в рахунок поділу долі (корпоративного права) на майно приватної фірми «Корал»

Інших доказів, які б спростовували цей висновок суду, матеріали справи не містять.

Що стосується виплати ОСОБА_1 відповідачці 400 грн. на підставі видаткового касового ордеру від 10.05.2011р., то у цьому документі зазначено підставу «частка від поділу», але не конкретизовано предмет такого поділу.

Положеннями ч.1 та ч.2 ст.509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, згідно з ч. 1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду (ч.3 ст.11 ЦК України).

Таким чином, шлюбний договір, яким регулюються майнові відносини між подружжям, визначаються їхні майнові права та обов`язки, як це передбачено ст.93 Сімейного кодексу України, є підставою виникнення зобов`язання.

Отже, шлюбний договір, укладений між сторонами 25.09.2006р., а також рішення суду у цивільній справі №638/16671/16-ц, яке набрало законної сили, є підставами виникнення права відповідачки на отримання від позивача 70'000 доларів США в рахунок поділу долі (корпоративного права) на майно приватної фірми «Корал» та кореспондуючого обов`язку позивача з виплати відповідачці цієї грошової суми.

Положеннями частини першої статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч.1 ст.527 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Так, статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Разом з тим, під час розгляду цієї справи не було встановлено фактів часткового виконання позивачем його зобов`язання перед позивачкою, що виникло з п.2 шлюбного договору та рішення суду, на суми 160'000 грн та 400 грн., що разом є еквівалентом 20'829 (двадцяти тисяч восьмисот двадцяти дев`яти) доларів США 42 центів.

Таким чином, підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 4, 5, 12, 13, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, - про визнання зобов`язання частково припиненим.

Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а якщо апеляційну скаргу подано - після закінчення апеляційного провадження.

Сторони у справі :

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя І.С.Блага