Справа № 343/458/23
Провадження № 22-ц/4808/1187/23
Головуючий у 1 інстанції Монташевич С. М.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючої Пнівчук О.В.

суддів : Бойчука І.В., Томин О.О.

з участю секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду від 24 липня 2023 року, у складі судді Монташевич С.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в :

01 березня 2023 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з відповідачем ОСОБА_2 перебувала у шлюбі, від якого у них народилися доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

18 березня 2021 року Долинським районним судом видано судовий наказ про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу щомісячнодо досягнення дітьми повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_3 дочці ОСОБА_3 виповнилось 18 років, у зв`язку з чим стягнення аліментів на її утримання припинено. Проте на даний час вона продовжує навчання на денній формі в інституті інформаційних технологій Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу. Навчання в університеті вимагає чималих коштів на оплату за проживання, щоденне харчування, одяг, проїзд, які вона, як мама, змушена забезпечувати сама. Оскільки дочка навчається на стаціонарі, вона не має можливості влаштуватись на роботу та самостійно себе забезпечувати, тому потребує допомоги від батьків. Відповідач працює, отримує стабільний дохід, аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчих листах з нього не проводиться, тому він має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки.

Позивач просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на повнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на період навчання, починаючи з дати подання позову та до закінчення дочкою навчання, але не довше як до досягнення нею 23 років, а також стягнути на її користь витрати за надання правової допомоги в розмірі 1500 гривень.

27 березня ОСОБА_2 звернувся з зустрічною позовною заявою про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Свої вимоги мотивував тим, що він з вересня 2004 перебував у шлюбі з ОСОБА_1 , який рішенням суду розірвано. Від шлюбу мають двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно судового наказу Долинського районного суду від 18 березня 2021 року за заявою ОСОБА_1 він сплачував на користь ОСОБА_1 аліменти на дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.03.2021 і до досягнення ними повноліття. Аліменти він сплачує вчасно та у повному розмірі без заборогованості.

З 01.09.2022 його донька ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання в Інституті Інформаційних технологій Івано-Франківського технічного університету нафти і газу. Під час навчання проживає з ним у м. Івано-Франківськ та перебуває на повному його утриманні: проживання, оплата комунальних послуг, харчування, одяг, проїзд, медикаменти, оскільки через навчання вона не може працювати та утримувати себе, а її мама жодних коштів зі сплачених ним аліментів їй не надавала. ІНФОРМАЦІЯ_3 його доньці ОСОБА_3 виповнилося 18 років, тому стягнення на неї аліментів припинилося. Відповідно до додаткового розпорядження державного виконавця від 13.02.2023 № 3601, починаючи з 08.02.2023 стягнення аліментів продовжено на доньку ОСОБА_5 в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення повноліття.

З кінця 2020 року у нього виникли проблеми зі здоров`ям. Постійні стреси, проблеми в сім`ї та у відносинах з колишньою дружиною призвели до безповоротних розладів здоров`я, гіпертонічного кризису, а в подальшому і до гіпертонічної хвороби ІІ ступеня та вегетосудинної дистонії. З метою уникнення в подальшому інвалідизації він змушений систематично проходити консультації у лікарів, обстеження та здачу аналізів, дотримуватися режиму лікування та приймати призначені медичні препарати. Дані обстеження є дороговартісними та необхідними.

Також він фінансово допомагає своїй матері ОСОБА_6 , яка є особою з інвалідністю ІІІ групи та потребує матеріальної допомоги для проживання та лікування. Оскільки вона проживає у Львівській області, тому фінансову допомогу він регулярно надсилає на її картковий рахунок.

Станом на момент звернення до суду він втратив можливість самостійно утримувати доньку ОСОБА_3 , яка навчається, оскільки витрати на проживання, оплату комунальних послуг, харчування, одяг, лікування, сплату аліментів на неповнолітню доньку ОСОБА_5 та надання фінансової допомоги мами з інвалідністю є неспівмірними з його доходами.

ОСОБА_1 працює на посаді бухгалтера у КС «Тайстра», де має стабільний дохід, не несе витрат по утриманню дітей, тому може сплачувати аліменти на рівні 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) на дитину, яка продовжує навчання.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь аліменти на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на період навчання, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення донькою навчання, але не довше, як до досягнення нею 23-х років.

Рішенням Долинського районного суду від 24 липня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначила, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків.

Після розлучення з чоловіком, дочки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишились на проживанні з матір`ю у АДРЕСА_1 що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 17.03.2023 року та актом обстеження від 17.03.2023 року складеним старостою Новичківського старостинського округу.

На даний час дочка ОСОБА_9 є повнолітньою та навчається у Інституті інформаційних технологій Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу на денній формі навчання.

Через ситуацію в державі з другого навчального семестру 2022-2023 року навчання в університеті було дистанційне, у зв`язку з чим дочка ОСОБА_9 практично не перебувала у м. Івано-Франківську, а постійно проживала за місцем реєстрації у с. Новичка. Тобто витрати на утримання, одяг, харчування, лікування та інші потреби здійснювались виключно за кошти матері ОСОБА_1 .

Зазначила, що у зв`язку з тим, що більшу частину витрат на дочку здійснюється виключно нею, є потреба у стягненні аліментів на її утримання.

Вважає, що відповідач є молодою особого працездатного віку, має постійну високооплачувану роботу, законом визначено його обов?язок надавати матеріальну допомогу дочці, оскільки остання продовжує павчання, у зв?язку з чим потребує матріальної допомоги батька. Обставини, які б свідчили про відсутність взагалі можливостей падавати таку допомогу, відповідачем за первіспим позовом не надано.

Апелянт просила рішення суду в частині відмови у задоволенні її позовау скасувати та посноовитим нове рішення, яким позов задовольнити в решті рішення суду залишити без зміни.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Зазначив, що позивачкою на підтвердження витрат на утримання дочки ОСОБА_9 , а саме витрат на навчання, побутові витрати, харчування, транспорт, не надано жодного доказу.

Просив у задоволенні скарги відмовити.

У судове засідання апеляційного суду апелянт ОСОБА_1 не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву в якій просила розглянути справу у її відсутності.

ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційного суду заперечив доводи апеляційної скарги, посилаюись на обрунтованість висновків суду обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, поясенення ОСОБА_2 , дослідивши письмові матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає.

Відмовляючи в задоволенні первісного та зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що батьки, сторони по справі, добровільно виконують свій обов?язок з утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, в міру своїх можливостей. Обоє батьків підтвердили намір доньки проживати самостійно і їх бажання допомогти їй у цьому, утримують її як на час безпосередньої зайнятості у навчанні, так і поза межами навчального періоду. Крім того, повнолітня дочка одночасно проживає і з батьком, і з матір`ю по різних адресах, та перебуває на утриманні обох одночасно. Ні позивачка, ні відповідач не надали суду належних та допустимих доказів, не довели у судовому засіданні факт того, що дочка проживає саме з матір`ю чи батьком.

З таким висновком колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Так, статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ч. 1ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 25.02.2021 розірвано. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12), та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі судового наказу від 18.03.2021 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 17.03.2021 і до досягнення дітьми повноліття (а.с.10).

Судовий наказ звернуто до примусового виконання, із заробітної плати ОСОБА_2 проводилося стягнення, розмір утриманої суми якої відображено у звіті про здійснені відрахування та виплати (а.с. 31).

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 досягла повноліття, у зв`язку з чим стягнення аліментів на її користь припинено.

На підставі додаткового розпорядження державного виконавця за № 3601 від 13.02.2023, починаючи з 08.02.2023 стягнення аліментів з ОСОБА_2 продовжується проводитись в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше ніж 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 34-35).

Згідно з довідками № 2931 від 07.02.2023, № 2985 від 27.02.2023, № 3203 від 20.07.2023, ОСОБА_3 є студенткою академічної групи ПО-22-1 1-го курсу денної форми навчання інституту інформаційних технологій Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу. Студентка навчається за кошти держбюджету (а.с. 13, 30, 235).

Як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_3 є студенткою академічної групи ПО-22-1 1-го курсу денної форми навчання інституту інформаційних технологій Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу. Студентка навчається за кошти держбюджету, що підтверджується довідками №2931 від 07.02.2023, №2985 від 27.02.2023, №3203 від 20.07.2023 (а.с. 13, 30, 235).

Також судом було встановлено та не заперечувалось учасниками справи, що ОСОБА_3 на час очного навчання проживає зі своїм батьком ОСОБА_2 , а у вільні від навчання дні та на час дистанційного навчання вона проживає з матір`ю, дана обставина була визнана сторонами під час розгляду справи.

Сторони також підтвердили, що кожен з них бере добровільну участь в утриманні повнолітньої дочки в міру своїх можливосте надавати таку допомогу.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що сторони в судовому засіданні не довели необхідності у стягненні на користь один одного коштів на утримання повнолітньої доньки, яка навчається, якщо вони можуть та надають їй допомогу добровільно і кожен у межах своїх можливостей.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що дочка ОСОБА_9 постійно проживає за місцем реєстрації разом із нею та молодшою сестрою у с. Новичка та відповідно перебуває на її утриманні, а ОСОБА_2 матеріально не утримує повнолітню дочку не заслуговують на увагу, оскільки до досягнення повноліття дочкою ОСОБА_9 по ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 сплачував аліменти згідно судового наказу. 01 березня 2023 року ОСОБА_10 пред`явила позов про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки яка продовжує навчання.

Згідно наказу №2 від 02.01.2023 Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу - заняття у другому півріччі 2022-2023 навчального року усі види занять для здобувачів ступеня бакалавр (лекції, практичні заняття, лабораторні роботи) денної форми навчання включно до 17 березня 2023 року проводити з використанням дистанційних технологій, а з 20 березня 2023 року очно згідно розкладу (а.с 152 т.1).

Таким чином, починаючи з 20 березня 2023 року ОСОБА_11 навчалася очно та проживала разом із батьком у м. Івано-Франківську, що не суперечить поданому позивачкою акту обстеження від 17.03.2023 року про те, що ОСОБА_7 проживає в с. Новичка, оскільки станом на час дистанційного навчання вона проживала за місцем проживання разом із матір`ю.

ОСОБА_1 не подала доказів щодо місця проживання дочки ОСОБА_9 у період очної форми навчання. Крім того, як встановлено судом ОСОБА_2 добровільно надає кошти дочці ОСОБА_9 , а відтак доводи позивачки про те, що відповідач не надає кошти на утримання дочки ОСОБА_9 , і остання перебуває виключно на її утриманні не знайшли свого підтвердження.

Докази та обставини, на які посилається позивачка в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до положень ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення в даній справі ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, туму апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду без зміни.

Керуючись ст. 374, 375, 381-383, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Долинського районного суду від 24 липня 2023 року - без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 жовтня 2023 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

О.О. Томин