Справа № 148/1168/23
Провадження №2/148/446/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.

секретаря Лиженко Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

встановив:

В червні 2023 представник позивача, адвокат Кугутюк О.В., звернувся в суд з вказаним вище позовом. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що позивач є батьком неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якого є ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю якого є відповідачка ОСОБА_2 .

Згідно рішення Томашпільського районного суду Вінницької області у справі від 26.10.2017 № 146/1038/17 з позивача на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 1000 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі заяви до суду, а саме з 30.08.2017. Зазначені аліментні зобов`язання позивач виконує належним чином, у повному обсязі та не має заборгованості.

В подальшому у позивача змінився сімейний та майновий стан, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього народився син ОСОБА_5 .

Згідно судового наказу Тульчинського районного суду Вінницької області від 18.04.2023 у справі № 148/617/23 з позивача на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто аліменти у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.04.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ постановлено без зясування обґрунтованості заявлених ОСОБА_2 вимог.

Отже, з позивача стягуються аліменти на двох дітей. Суми, присуджені до стягнення згідно з рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області у справі №146/1038/17 від 26.10.2017 та судовим наказом Тульчинського районного суду Вінницької області № 148/617/23 від 18.04.2023, є різними за розміром, що ставить дітей позивача, в нерівне становище з точки зору розміру матеріального утримання, яке стягується з позивача.

Починаючи з 09.09.2020, батько позивача, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є непрацездатним, а саме: пенсіонером за віком, має незадовільний стан здоров`я та хворіє на гіпертонічну хворобу серця II ступеню, гіпертензивне серце, варикозне розширення вен нижніх кінцівок, у зв`язку з чим потребує лікування, яке самостійно не може забезпечити, а тому, виконуючи свій конституційний обов`язок, позивач надає батьку кошти на придбання ліків, що відповідно також негативно впливає на його матеріальне становище. Позивач і його батько зареєстровані і проживають за однією адресою: АДРЕСА_1 . Також, 31.05.2017 позивач втратив роботу та по даний час ніде не працює, має мінливий та нестабільний дохід за рахунок тимчасових заробітків. Позивач бажає надавати матеріальне забезпечення на утримання свого малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з врахуванням того, що він є батьком двох неповнолітніх дітей, на утримання яких сплачує аліменти, а також має непрацездатного батька, якому надає матеріальну допомогу. За таких обставин вважає, що розмір аліментів на двох дітей має бути визначено, виходячи з 1/3 частини від його заробітку (доходу), а саме у розмірі 1/6 на одну дитину.

Тому представник позивача звернувся в інтересах останнього в суд та просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 згідно судового наказу Тульчинського районного суду Вінницької області від 18.04.2023 № 148/617/23 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягувати їх у розмірі 1/6 заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Суду пояснив, що його довіритель бажає сплачувати на сина ОСОБА_7 аліменти в такому ж розмірі, як і на сина ОСОБА_8 від попереднього шлюбу. На його думку, це поставить дітей в рівне становище і дозволить позивачеві утримувати і батька. Просив позов задовольнити.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву (а.с. 35-39 ). Суду пояснила, що разом з позивачем та сином деякий час вони проживали в Польщі. Позивач там офіційно працював і досі працює. На дитину позивач отримував допомогу близько 500 злотих в місяць. Потім вона з сином повернулися в Україну, а позивач залишився в Польщі. Після того, як вона з сином повернулися в Україну протягом 4-5 місяців позивач пересилав їм 500 злотих, які отримував в Польщі на дитину, однак з 2022 року перестав пересилати кошти. Додаткових коштів на утримання сина він не надавав. Їй довелося звернутися до суду про стягнення аліментів. Згідно судового наказу Тульчинського районного суду Вінницької області від 18.04.2023 з позивача на її користь на утримання сина ОСОБА_7 стягнуто аліменти у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів. Це мінімальний розмір аліментів на дитину, передбачений законодавством. Вважає, що позивач в змозі сплачувати аліменти на утримання сина в такому розмірі, оскільки він проживає та працює в Польщі офіційно, має високий дохід. Вважає, що посилатися на те, що в нього погіршився матеріальний стан, чи змінився сімейний стан позивач не може, адже аліменти за рішенням суду на утримання дитини від першого шлюбу з позивача стягувалися до видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання їх спільного сина. Також зазначила, що після початку війни, син від першого шлюбу та колишня дружина проживають в тому ж місті, що й позивач, а, отже, він взмозі утримувати його додатково. Вважає, що утримувати батька може і молодший брат позивача, а доводи про надання позивачем матеріальної допомоги батьку жодними доказами не підтверджено. Просила в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідачки, адвокат Дудін Л.В., в судовому засіданні 17.07.2023 заперечив щодо позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов. В судове засідання 09.10.2023 не з`явився, надіславши суду письмову заяву з проханням провести засідання за його відсутності.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю позивача, який є її старшим сином. Він їм надає суттєву матеріальну допомогу, відколи стан її чоловіка погіршився. Вона не може за свою зарплату утримувати чоловіка. Їх менший син не працює, з ними не проживає. Також зазначила, що ОСОБА_10 вже близько 6 років проживає в Польщі, там офіційно працевлаштований, однак в певні періоди роботи немає, а його допомога батькові є значною, тому вважає, що слід змінити розмір аліментів, які стягуються на утримання його сина ОСОБА_7 , щоб вони були такими ж, як і на утримання сина від першого шлюбу, а не більшими.

Вислухавши пояснення представника позивача, адвоката Кугутюка О.В., відповідачки, її представника, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд доходить наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно Тульчинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 10).

Також судом встановлено, що позивач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Виконавчим комітетом Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (а.с. 9).

Відповідно до копії судового наказу Тульчинського районного суду Вінницької області від 18.04.2023 № 148/617/23 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.04.2023 і до досягнення сином повноліття (а.с. 14).

З інформації про виконавче провадження від 19.06.2023 та копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.04.2023 судом встановлено, що у Тульчинському відділі державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) знаходиться виконавче провадження № 71651169 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 згідно вказаного вище судового наказу (а.с.11-12, 13).

Згідно копії довідки про сплату аліментів, наданої державним виконавцем Тульчинського відділу ДВС у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ), вбачається, що згідно з матеріалами виконавчого провадження № 55293892, відкритого 04.12.2017 щодо виконання виконавчого листа №146/1038/17 від 21.11.2017 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 аліментів в твердій грошовій сумі 1000 грн., заборгованість ОСОБА_1 станом на 05.05.2023 відсутня (а.с. 15).

Відповідно до Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків від 18.06.2023 за період з І кварталу 2018 року по І квартал 2023 року у ОСОБА_1 доходи відсутні (а.с. 16).

З копії трудової книжки НОМЕР_3 ОСОБА_1 вбачається, що він звільнений з Колективного підприємства по будівництву інженерних мереж № 6 м. Київ в зв`язку з закінченням трудового договору 31.05.2017 (а.с.16).

Згідно копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_4 серії НОМЕР_5 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є пенсіонером за віком (а.с. 7).

Відповідно до копії довідки, виданої Кирнасівською амбулаторією загальної практики сімейної медицини КНП «Тульчинський центр первинної медико-санітарної допомоги» Тульчинської міської ради 17.06.2023, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходиться на «Д» обліку в Кирнасівській АЗПСМ з приводу діагнозу: гіпертонічна хвороба ІІ гіпертензивне серце, варикозне розширення вен нижніх кінцівок, гіперплазія (а.с. 8).

Вирішуючи даний спір, суд виходить із такого.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 вищезазначеної Конвенції, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150,180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною першою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

В частині другій статті 182 СК України зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Погіршення або поліпшення стану здоров`я платника або одержувача аліментів враховується судом як підстава для зміни розміру аліментів.

Свідченням матеріального становища платника аліментів є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

У розумінні статті 81 ЦПК України та статті 192 СК України саме позивачу необхідно доводити обставини змін у матеріальному становищі, сімейному стані, здоров`ї або ж вказати на інші випадки, які унеможливлюють сплату ним аліментів у раніше визначеному розмірі, що виникли після винесення судового рішення, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Доводи представника позивача про зміну сімейного та майнового стану позивача, які є підставою для зміни розміру аліментів, що стягуються на утримання сина ОСОБА_7 , не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Так, суд не може розцінити як зміну сімейного та майнового стану позивача, утримання сина ОСОБА_8 від попереднього шлюбу, адже останній народився раніше сина ОСОБА_7 та на його утримання з позивача присуджено аліменти ще 26.10.2017, до винесення судового наказу Тульчинського районного суду Вінницької області від 18.04.2023 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_7 .

Суд погоджується з позицією позивача про те, що діти, народжені в різних шлюбах, від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. Однак не вважає, що зменшення розміру аліментів, які стягуються на сина ОСОБА_7 , до 1/6 частки доходу відповідча призведе до рівності його прав на матеріальне забезпечення з сином ОСОБА_8 , на утримання якого позивач сплачує аліменти в твердій грошовій сумі. Крім того, суд вважає, що таке зменшення не відповідатиме якнайкрацим інтересам дитини, які є предметом основного піклування батьків, може негативно вплинути на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. На переконання суду, наявність на утриманні інших дітей, не може бути підставою для погіршення становища дитини, на користь якої сплачуються аліменти та не свідчать про погіршення матеріального становища платника аліментів. Крім того, суд звертає увагу, що судовим наказом Тульчинського районного суду Вінницької області від 18.04.2023 з позивача на утримання сина ОСОБА_4 , стягнуто мінімальну частку заробітку платника аліментів, визначену законом (ч. 5 ст. 183 СК України).

Також, на переконання суду, не свідчить про зміну сімейного та майнового стану позивача хвороба його батька. Адже, як устанволено в судовому засіданні з показів, відповідачки, свідка, яка є матірю позивача, його представника, вже тривалий час позивач проживає окремо від сімї батька в іншій країні. Факт його реєстрації за місцем проживання батька не свідчить про те, що вони є однією сімєю: повязані спільним побутом, ведуть спільне господарство. Крім того, жодних належних та допустимих доказів утримання батька позивачем не представлено. Як і не надано доказів погіршення його матеріального становища. Доводи про те, що він не працює в Україні, не виключають того, позивач має неофіційні доходи, чи отримує доходи за кордоном. Крім того, в судовому засіданні і відповідачка і свідок-мати позивача, зазначили, що позивач проживає в Республіці Польща саме у звязку з тим, що там працює та працевлаштований офіційно. Не заперечено цього і представником позивача.

З огляду на викладене, виходячи із конкретних обставин справи, враховуючи, що позивачем, його представником не представлено доказів реальної зміни майнового стану позивача в сторону погіршення чи зміни його сімейного стану, внаслідок якого на утриманні позивача з`явились інші утриманці, після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на користь відповідача, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180-182, 192 СК України, ст.ст. 4, 12, 76-81, 89, 95, 141, 247, 259, 263-268, 354 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А. Штифурко