Справа № 576/2977/23
Провадження № 2-о/576/74/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Колодяжного А.О.,

за участю секретаря Опанасенко Т.В.,

розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду в м. Глухів цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, -

встановив:

16.10.2022 р. до суду надійшла заява ОСОБА_1 , про видачу обмежувального припису. Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_2 є її сином, і доки йому виповнилося 18 років вони проживали разом, після чого проживають окремо. ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а вона проживає за адресою: АДРЕСА_2 . З весни 2023 року він систематично почав її всіляко ображати та застосовувати до неї фізичне насильство, погрози, за що неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за домашнє насильство, і поліція видавала терміновий заборонний припис на десять днів, які ОСОБА_2 кожного разу порушував. 9 серпня 2023 року він завдав їй тілесних ушкоджень, у зв`язку із чим була відкрита кримінальна справа, як направлена на розгляд до суду. Однак, після цього, ОСОБА_2 знову притягався до адміністративної відповідальності за домашнє насильство відносно неї, і поліція неодноразово видавала терміновий заборонний припис на десять днів, які ОСОБА_2 кожного разу порушував.

В судове засідання сторони не з`явилися.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з п. 3, 4, 14 та 17 ч. 1. ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч. 3 ст. 26 цього Закону, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

При цьому, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Таким чином, зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Судом встановлена та обставина, що ОСОБА_1 проживає у будинку по АДРЕСА_2 , а ОСОБА_2 періодично навідується до заявника та вчиняє відносно неї фізичне та психологічне насильство.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_2 притягався до адміністративної відповідальності за домашнє насильство скоєне відносно заявника. Також у справі маються дані про можливі факти застосування ОСОБА_2 фізичного насильства відносно заявника. Як свідчать матеріали справи, такі факти не були одноразові.

Зважаючи на ці обставини, вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства є високою, тому суд дійшов до висновку про необхідність видачі обмежувального припису строком на 3 (три) місяці для тимчасового обмеження ОСОБА_2 в контактах та зустрічах із заявником.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 350-5, 350-6 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис строком на 3 (три) місяці, яким ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

1) заборонити перебувати у місці проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ;

2) заборонити наближатися до місця проживання ОСОБА_1 на відстань 100 м.;

3) заборонити вести телефоні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

4) заборонити особисто або через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею.

У іншій частині заявлених вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня з дня складання цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Копії рішення суду вручити учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копію рішення надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно.

Суддя А.О. Колодяжний