ПОСТАНОВА

Іменем України

10 жовтня 2023 року м. Кропивницький

справа № 392/1305/22

провадження № 22-ц/4809/1063/23

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Чельник О. І.,

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна»,

розглянув в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційними скаргами Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 30 травня 2023 року та адвоката Синюка Станіслава Леонідовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на ухвалу Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 05 липня 2023 року у складі судді Кавун Т. В. і

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

В листопаді 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (далі - ПрАТ «СК «Євроінс Україна») та просили:

-стягнути з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 невідшкодовану моральну шкоду в розмірі 19 500 грн;

-стягнути з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_2 невідшкодовану моральну шкоду в розмірі 19 500 грн, невідшкодовані витрати на утримання в розмірі 65 000 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн та судові витрати.

Позовна заява мотивована тим, що 19.12.2021 близько 17.10 години водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом «Opel-Omega», на перехресті автомобільної дороги Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка та повороту на с. Оникієве, за межами населеного пункту скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який переходив проїжджу частину дороги зліва-направо по ходу руху транспортного засобу у невстановленому місці.

В результаті ДТП пішохід ОСОБА_4 , дружиною якого є ОСОБА_1 , а сином ОСОБА_2 , загинув на місці події, що заподіяло позивачам непоправну моральну шкоду та тяжкі глибокі душевні страждання.

Відомості про вказане правопорушення були внесені до ЄДРДР за № 0000383.

На момент ДТП відповідальність власника автомобіля «Opel-Omega», була застрахована у відповідача поліс № АР/1862432, який діяв на момент настання ДТП. Страхова сума за полісом на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - 260 000 грн.

15.08.2022 позивачі звернулися до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» з усіма необхідними документами для виплати страхового відшкодування, в тому числі з заявами про страхову подію, заявами про виплату страхового відшкодування: моральної шкоди у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, встановлених на дату ДТП (78 000 грн), та на утримання у розмірі 36 мінімальних заробітних плат, встановлених на дату ДТП (234 000 грн).

Відповідач частково провів виплату страхового відшкодування, а саме ОСОБА_1 19 500 грн моральної шкоди, ОСОБА_2 19 500 грн моральної шкоди та 117 000 грн на утримання.

Позивачі не погодились із позицією відповідача та розміром отриманого страхового відшкодування, як наслідок звернулись до суду з позовом.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 30 травня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 19 500 грн недоплаченого страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_2 19 500 грн недоплаченого страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи та 65 000 грн недоплаченого страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що ПрАТ «СК «Євроінс Україна» належним чином не виконало свої зобов`язання в разі настання страхового випадку та не здійснило страхову виплату позивачам в належному розмірі, а тому позовні вимоги в частині стягнення невідшкодованої моральної шкоди, передбачені ст. 27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та невідшкодованих витрат на утримання, передбачені ст. 27.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підлягають задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні вимог про стягнення судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що до матеріалів справи не додано жодних доказів які підтверджують, що позивач поніс зазначені у позовній заяві витрати на надання правничої допомоги, розмір таких витрат, також матеріали справи не містять жодних доказів чи посилань на докази, що позивачем були понесені інші судові витрати, їх вид та розмір.

Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 05 липня 2023 року в задоволенні заяви представника позивачів ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» про відшкодування шкоди відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що під час ухвалення судового рішення, судом вирішено питання розподілу судових витрат, а тому відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення, з підстав викладених в заяві представника позивачів, оскільки під час судового розгляду справи позивачами та представником позивачів не було подано заяви про вирішення питання про судовові витрати до закінчення судових дебатів у справі.

Короткий зміст апеляційних скарг

В апеляційній скарзі ПрАТ «СК «Євроінс Україна» просить скасувати рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 30 травня 2023 року та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Причиною ДТП стало грубе порушення пішоходом ОСОБА_4 , який є також учасником дорожнього руху, Правил дорожнього руху України, а останнім не були вжиті належні заходи безпеки, що було встановлено матеріалами кримінального провадження.

Органом досудового розслідування не було встановлено вини водія ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у зв`язку з чим останнє було закрито.

Пішохід ОСОБА_4 також є відповідальним за спричинену шкоду, оскільки на нього як на учасника дорожнього руху покладаються обов`язки дотримуватися ПДР України, а його дії є грубою необережністю, що призвела до смертельних наслідків, як наслідок відповідачем належні суми відшкодувань було зменшено на 50 %.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам відповідача в частині наявності відповідальності пішохода, груба необережність якого призвела до трагічних наслідків, не звернув належної уваги на обставини та механізм ДТП, які були встановлені постановою про закриття кримінального провадження, відтак дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі адвокат Синюк С. Л., який представляє інтереси ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , просить скасувати ухвалу Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 05 липня 2023 року та винести додаткове рішення, яким стягнути з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 3 000 грн витрат на професійну правничу допомогу та на користь ОСОБА_2 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, а також стягнути витрати на професійну правничу допомогу за представлення інтересів позивачів в суді апеляційної інстанції в розмірі 2 000 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що звертаючись до суду з позовом, позивачами було зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вони посели і очікують понести під час розгляду справи, а остаточний розрахунок з відповідним описом робіт та доказами буде надано протягом 5 діб після ухвалення рішення у даній справі.

Враховуючи, що рішення у справі було надіслано 26 червня 2023 року, клопотання про ухвалення додаткового рішення було подане 28 червня 2023 року, тобто в межах 5-ти денного терміну.

Висновки суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі про те, що позивач не звертався до суду із заявами та клопотаннями про вирішення питання щодо стягнення понесених витрат на правову допомогу, не відповідають обставинам справи та є хибними.

Короткий зміст відзивів на апеляційні скарги

Від адвоката Синюка С. Л., який представляє інтереси ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , надійшов відзив на апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Євроінс Україна», в якому він просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, стягнувши з позивача судові витрати та витрати на правничу допомогу.

Відзиву на апеляційну скаргу адвоката Синюка С. Л., який представляє інтереси ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , від ПрАТ «СК «Євроінс Україна» не надходило, що згідно вимог частини третьої статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Розгляд справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями встановленими цією главою.

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки, ціна позову становить 104 000 грн, тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму (станом на 01.01.2023 становить 268 400 грн), апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційних скарг

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судових рішень у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з огляду на таке

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 і ОСОБА_1 одружилися 23.03.2001, про що в книзі реєстрації актів про одруження 23.03.2001 зроблено запис № 5. Прізвище дружини після одруження - ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_2 , про що в книхі записів актів громадянського стану про народження 10.01.2002 зроблено відповідний актовий запис № 2, батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_1 .

13.05.2021 між ПрАТ «СК «Євроінс Україна» та ОСОБА_8 був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у вигляді полісу № АР/1862432, відповідно до якого забезпечено транспортний засіб Opel-Omega», VIN НОМЕР_1 .

19.12.2021 близько 17.10 години, водій ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом «Opel-Omega», реєстраційний номер НОМЕР_2 на перехресті автомобільної дороги Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка та повороту на с. Оникієве, за межами населеного пункту скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який переходив проїжджу частину дороги зліва-направо по ходу руху транспортного засобу у невстановленому місці. В результаті ДТП пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження від яких помер в автомобілі швидкої медичної допомоги.

15.08.2022 до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із повідомленням про ДТП та заявами на виплату страхового відшкодування звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2

26.08.2022 відповідно до повідомлення заступника начальника відділу ПрАТ «СК «Євроінс Україна» Сторчеуса В.А. за вих. № 6796/ДВЗ та № 6797/ДВЗ ОСОБА_1 повідомлено про прийняте рішення про здійснення страхового відшкодування моральної шкоди, завданої смертю потерпілого, у розмірі 19500 грн, а ОСОБА_2 повідомлено про прийняте рішення про здійснення страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 136 500 грн.

Відомостями викладеними в платіжній інструкції № 14455 від 16.09.2022 підтверджується, що 16.09.2022 ПрАТ «СК «Євроінс Україна» здійснила платіж на користь ОСОБА_1 в розмірі 19 500 грн, призначення платежу - страхове відшкодування.

Відповідно до платіжної інструкції № 16336 від 19.10.2022, ПрАТ «СК «Євроінс Україна» здійснила платіж на користь ОСОБА_2 в розмірі 136 500 грн, призначення платежу - страхове відшкодування.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відвоми в задоволенні вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, не оскаржується, суд згідно зі статтею 367 ЦПК України в цій частині його не переглядає.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

У статті 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі.

Згідно із ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Частиною 1 ст. 1177 ЦК України передбачено, що шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).

У абзаці 1 пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб (абзац 1 пункту 36.3.статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 червня 2018 року в справі № 200/19873/16-ц (провадження № 61-10261св18) зазначено, що:

«відповідно до пункту 3 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Тобто, у зв`язку із тим, що вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська встановлено, що відповідальними у смерті потерпілого є двоє водіїв, то розмір страхового відшкодування визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на два».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2019 року в справі № 274/4882/17-ц (провадження № 61-38295св18) вказано, що

«за змістом пункту 36.3 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Відтак, положення пункту 36.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» застосування не підлягають, оскільки у ній йдеться про поділ розміру заподіяної шкоди між особами, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, а цивільно-правова відповідальність візника гужового транспорту ОСОБА_1 не була і не може бути застрахована відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21) зазначено, що:

«42. Припис пункту 36.3 статті 36 Закону № 1961-IV розрахований на випадки, якщо: 1) шкода завдана взаємопов`язаними, сукупними діяннями декількох осіб, які за це відповідальні, тобто поведінка яких обов`язково є неправомірною, внаслідок чого вони разом спричинили завдання шкоди; 2) остання є неподільною (як-от у випадках із завданням шкоди здоров`ю чи моральної шкоди). Тільки за таких умов розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну особу з тих, які завдали шкоди, треба визначати шляхом поділу її розміру на кількість осіб, які цю шкоду завдали.

47. Отже, у разі, якщо потерпілий від взаємодії джерел підвищеної небезпеки, що стала наслідком неправомірних дій або бездіяльності власників (володільців), наприклад, транспортних засобів, заявить вимогу про відшкодування неподільної шкоди (як-от шкоди, завданої здоров`ю, моральної шкоди) одним із таких власників (володільців), і той відшкодує цю шкоду у повному обсязі, він отримає право зворотної вимоги до інших власників (володільців) у відповідній частці. За змістом припису пункту 36.3 статті 36 Закону № 1961-IV частки відповідальних за завдання неподільної шкоди страхувальників (їхніх страховиків або Моторного (транспортного) страхового бюро України) є рівними».

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Матеріалами справи підтверджується, що згідно копії свідотцва про одруження від 23.03.2001 серії НОМЕР_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_1 одружилися 23.03.2001 (а. с. 17).

Відповідно до копії свідоцтва про народження від 10.01.2002 серії НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_2 , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 10.01.2002 зроблено відповідний актовий запис № 2, батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_1 (а. с. 17).

13.05.2021 між ПрАТ «СК «Євроінс Україна» та ОСОБА_8 був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у вигляді полісу № АР/1862432, відповідно до якого забезпечено транспортний засіб Opel-Omega», VIN НОМЕР_1 . Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю/здоров`ю - 260 000 грн (а.с. 52).

З витягу з ЄРДР в кримінальному провадженні за № 0000383 вбачається, що 19.12.2021 близько 17.10 години, водій ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом «Opel-Omega», реєстраційний номер НОМЕР_2 на перехресті автомобільної дороги Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка та повороту на с. Оникієве, за межами населеного пункту скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який переходив проїжджу частину дороги зліва-направо по ходу руху транспортного засобу у невстановленому місці. В результаті ДТП пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження від яких помер в автомобілі швидкої медичної допомоги. (а.с. 5 на звороті).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть від 21 грудня 2021 року серії НОМЕР_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 62 років, про що 21.12.2021 складено відповідний актовий запис № 500. Місце смерті - Кіровоградська область, Новоукраїнський район, карета ШД по дорозі до лікарні (а. с. 13).

Постановою заступника начальника ВРЗСТ СУ ГУНП в Кіровоградській області підполковником поліції Шепетенко О. від 27 травня 2022 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000383 від 119.12.2021 закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с. 9-12).

15.08.2022 до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із повідомленням про ДТП та заявами на виплату страхового відшкодування звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а. с. 6-8).

26.08.2022 відповідно до повідомлень заступника начальника відділу ПрАТ «СК «Євроінс Україна» Сторчеуса В.А. за вих. № 6796/ДВЗ та № 6797/ДВЗ ОСОБА_1 повідомлено про прийняте рішення про здійснення страхового відшкодування моральної шкоди, завданої смертю потерпілого, у розмірі 19 500 грн, а ОСОБА_2 повідомлено про прийняте рішення про здійснення страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 136 500 грн (а.с. 58,59).

У вказаних повідомленнях відповідач зазначив, що виплату страхового відшкодування позивачам було зменшено на 50 % у відповідності до п. 3 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Разом з тим, абзац 1 пункту 36.3. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розрахований на випадки, якщо: 1) шкода завдана взаємопов`язаними, сукупними діяннями декількох осіб, які за це відповідальні, тобто поведінка яких обов`язково є неправомірною, внаслідок чого вони разом спричинили завдання шкоди; 2) остання є неподільною (як-от у випадках із завданням шкоди здоров`ю чи моральної шкоди).

Тільки за таких умов розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну особу з тих, які завдали шкоди, треба визначати шляхом поділу її розміру на кількість осіб, які цю шкоду завдали.

Шкода в цій справі не завдана взаємопов`язаними, сукупними діяннями декількох осіб, які за це відповідальні, а тому підстави для застування абзацу 1 пункту 36.3.статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відсутні.

Схожі за змістом висновки у подібних правовідносинах викладені у постанові Верховного Суду від 22 лютого 2023 року у справі № 191/1119/22 (провадження № 61-374св23).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач ПрАТ «СК «Євроінс Україна» належним чином не виконало свої зобов`язання в разі настання страхового випадку та не здійснило страхову виплату позивачам в належному розмірі, що є підставою для задоволення позовних вимог.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення в оскаржуваній частині, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ПрАТ «СК «Україна» про те, що причиною ДТП стало грубе порушення пішоходом ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України та органом досудового розслідування не було встановлено вини водія ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, не заслуговують на увагу суду, оскільки відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження стосовно нього не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

ДТП, внаслідок якої загинув ОСОБА_4 , є страховим випадком, а тому в страховика виник обов`язок виплатити страхове відшкодування за завдану забезпеченим транспортним засобом шкоду, яка пов`язана зі смертю потерпілого.

Вказане узгоджується з висновокм Верховного Суду, викладеним у постанові від 22 лютого 2023 року у справі № 191/1119/22(провадження № 61-374св23).

Посилання відповідача у апеляційній скарзі на те, що пішохід ОСОБА_4 також є відповідальним за спричинену шкоду, а його дії є грубою необережністю, що відповідно до ст. 1193 ЦК України має наслідком зменшення суми страхового відшкодування є безпідставними, оскільки цією правовою нормою встановлено загальне правило зменшення розміру відшкодування моральної шкоди в той час, коли спеціальним нормативно-правовим актом (ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») не передбачено права страховика на власний розсуд зменшувати встановлений підпунктами 27.2, 27.3 статті 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір суми страхового відшкодування.

Щодо доводів апеляційної скарги адвоката Синюка С. Л., який представляє інтереси ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на ухвалу Маловисківського районного суду Кровоградської області від 05 липня 2023 року, суд зазначає наступне.

Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частино 1 ст. 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно з пунктом 3 частиною першою статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Тобто, процесуальним законом визначено вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення, однією з яких є невирішення питання про судові витрати разом з ухваленням судового рішення у справі.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (частини третя, п`ята статті 270 ЦПК України).

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що питання про стягнення витрат на правничу допомогу може бути вирішено судом в додатковому рішенні лише у тому випадку, якщо воно не було вирішено судом під час винесення рішення по суті спору.

Матеріалами справи підтверджується, що в листопаді 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» про стягнення страхового відшкодування,в якому, в тому числі просили стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу (а. с. 1-4).

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 30 травня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 19 500 грн недоплаченого страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_2 19 500 грн недоплаченого страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи та 65 000 грн недоплаченого страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (а. с. 95-102).

Відмовляючи в задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що до матеріалів справи не додано жодних доказів які підтверджують, що позивач поніс зазначені у позовній заяві витрати на надання правничої допомоги, розмір таких витрат, також матеріали справи не містять жодних доказів чи посилань на докази, що позивачем були понесені інші судові витрати, їх вид та розмір.

28 червня 2023 року представник позивачів подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив поновити термін на подання заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнути з відповідача на користь позивачів витрати на професійну правничу допомогу (а. с. 107-111).

З наведеного вбачається, що питання про судові витрати вже були вирішені судом у рішенні від 30 травня 2023 року.

При цьому судом не встановлено та позивачами не доведено, що останні відповідно до вимог частини восьмої статті 141 ЦПК України надавали суду заяву до закінчення судових дебатів у справі про надання доказів на підтвердження судових витрат.

Наведене свідчить, що у суду першої інстанції не було підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення.

Таким чином, враховуючи, що витання про розподіл судових витрат вже було вирішено судом, а позивачі не довели поважність причин, з яких вони не могли подати докази, що підтверджують розмір понесених ним судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, і до закінчення судових дебатів у справі вони не звертались до суду із відповідною заявою, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення.

Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 461/606/18 (провадження № 61-5655св19).

Доводи апеляційної скарги позивачів про те, що звертаючись до суду з позовом, ними було зазначено, що остаточний розрахунок з відповідним описом робіт та доказами буде надано протягом 5 діб після ухвалення рішення у даній справі, є безпідставними та спростовується змістом позовної заяви.

Посилання позивачів на те, що клопотання про ухвалення додаткового рішення було подане в межах 5-ти денного терміну, суд не бере до уваги, з огляду на те, що останні відповідно до вимог частини восьмої статті 141 ЦПК України надавали суду заяву до закінчення судових дебатів у справі про надання доказів на підтвердження судових витрат

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, суд першої інстанції ухвалив в судові рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а судові рішення без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, апеляційні скарги залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» та адвоката Синюка Станіслава Леонідовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 30 травня 2023 року та ухвалу Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 05 липня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді С. М. Єгорова

О. І. Чельник