Єдиний унікальний номер судової справи: 481/204/23
Провадження № 22-ц/812/955/23 Суддя-доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В.
Ухвала

16 жовтня 2023 року м. Миколаїв Справа №481/204/23

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,

без участі учасників справи, належним чином повідомлених про день, час і місце судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 27 червня 2023 року, ухвалене у складі головуючого судді Уманської О.В., в залі судового засідання в м. Новий Буг Миколаївської області, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення дії договору оренди землі,

встановив:

У лютому 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про припинення дії договору оренди землі.

Позовну заяву ОСОБА_2 мотивувала тим, що в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3 їй на праві власності належить земельна ділянка з кадастровими номерами :01:000:0049, площею 2,3565 га та :01:000:0050, площею 6,9404 га, загальною площею 9,3 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новомиколаївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області (після зміни, на даний час Софійської сільської ради Баштанського району Миколаївської області).

14 жовтня 2010 року між ОСОБА_3 (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендарем) було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 9,3 га строком на 49 років. Договір було зареєстровано у районному відділі ДП Миколаївська філія «Центр державного земельного кадастру», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 14 грудня 2010 року за №16.

Згідно умов вказаного договору відповідач повинен щорічно, до 31 грудня, сплачувати ОСОБА_3 орендну плату, а після його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) спадкоємцю, ОСОБА_2 , як власнику земельної ділянки.

В 2010 році, після підписання договору оренди землі, ОСОБА_3 отримав наперед орендну плату у розмірі 50 000 грн.

Відповідно до умов договору оренди землі відповідач мав обов`язок проводити виплату орендної плати до 31 грудня 2013 року у розмірі 3 015 грн 19 коп., а до 31 грудня 2020 року 6 613 грн 40 коп.

Отже, у період з 2011 року по 2020 рік відповідач був зобов`язаний сплатити орендну плату 55 339 грн 37 коп., тобто суму яка навіть перевищує раніше виплачену суму 50 000 грн.

Заборгованість по орендній платі за 2020 рік сплачена лише частково, а за 2021 та 2022 роки взагалі не сплачена.

Неодноразові звернення позивача з вимогою сплати орендної плати відповідач ігнорує.

Позивачка вважала, що зазначені вище обставини є підставою для розірвання договору оренди землі у судовому порядку, бо, вони свідчать про систематичне порушення його умов з боку ОСОБА_1 .

З огляду на зазначене, ОСОБА_2 просила припинити дію договору оренди землі шляхом його дострокового розірвання.

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 27 червня 2023 року позов задоволено.

У липні 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, наслідком чого є неправильне вирішення справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 06 вересня 2023 року відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.

06 вересня 2023 року до апеляційного суду надійшло клопотання представника відповідача адвоката Павлова Ю.В. про зупинення апеляційного провадження до набрання законної сили рішеннями в інших справах, а саме: в справі №481/1292/23, що перебуває у провадження Новобузького районного суду Миколаївської області та в справі № 400/9122/23 у провадженні Миколаївського окружного адміністративного суду.

Клопотання мотивовано тим, що встановлення недійсності додаткового договору до договору оренди землі, як такого, що суперечить актам цивільного законодавства, а також визнання протиправними дій щодо видання витягу з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки від 04 березня 2015 року має преюдиційне значення для розгляду цієї справи.

Клопотання представника відповідача адвоката Павлова Ю.В. не підлягає задоволенню.

У пункті 6 частини першої статті 251 ЦПК України визначено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у наведеній нормі права, застосовується у тому разі, коли у цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

У справі, яка переглядається, суть спірних правовідносин, предмет і підстава позову полягають у розірвання договору оренди землі, у зв`язку із систематичною несплатою орендної плати.

Положеннями статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

У статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті «д» частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати.

Разом з тим згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Системний аналіз зазначених положень законодавства та враховуючи врегулювання відносин, пов`язаних із орендою землі, зокрема, положеннями ЦК України, дає підстави дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору.

Вказане свідчить, що в клопотанні належно не мотивований зв`язок між очікуваними висновками судового рішення у наведеній цивільній і адміністративній справах та предметом спору у справі, що переглядається; не конкретизовано чому, з огляду на характер заявлених вимог, неможливо розглянути справу без попереднього розгляду іншої цивільної та адміністративної справах; не зазначено, чому зібрані у справі докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Пунктом 1 статті 6 Конвенції визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Зіставлення змісту наведених суджень із розумінням положень пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України переконує у тому, що клопотання про зупинення провадження у справі не може бути задоволено, оскільки викладені в ньому мотиви є необґрунтованими.

Керуючись статтями 367, 381 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

У задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Павлова Юрія Володимировича про зупинення провадження у справі відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова