Справа №478/1005/23 пров. №2/478/229/2023
У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

16 жовтня 2023 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді Сябренко І.П.

за участю: секретаря Поліщук С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду смт. Казанка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В с т а н о в и в:

25 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі ОСОБА_2 , зареєстрований 27 лютого 2016 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис за №40.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 27 лютого 2016 року вона разом із відповідачем зареєстрували шлюб у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис за №40. Від шлюбу мають малолітню дитину доку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У них з відповідачем не склалося спільне сімейне життя, через відсутність взаєморозуміння, наявності різних поглядів на життя, вони втратили почуття любові, у зв`язку з чим з травня 2023 року припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. За таких обставин, вважає подальше спільне життя з відповідачем та збереження сім`ї є неможливим, а тому змушена звернутись до суду із даним позовом, просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище, яке набуте у шлюбі « ОСОБА_4 ».

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 31 серпня 2023 року прийнято до розгляду дану позовну заяву, відкрито провадження у зазначеній справі та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

В судове засідання, призначене на 09 год. 00 хв. 02 жовтня 2023 року позивач ОСОБА_1 не з`явилася, про час, дату і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, про що свідчить розписка про отримання судової повістки, яка одержана нею особисто 13 вересня 2023 року (а.с.14).

В судове засідання, призначене на 09 год. 30 хв. 16 жовтня 2023 року позивач ОСОБА_1 не з`явилася, про час, дату і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, про що свідчить трекінг відстеження поштового відправлення роздрукований з вебсайту «Укрпошти», з якого вбачається, що позивачем особисто 12 жовтня 2023 року отримано судову повістку (а.с.19). Про причини своєї неявки позивачОСОБА_1 суд не повідомляла. В матеріалах справи відсутні заяви або клопотання про відкладення розгляду справи або розгляд справи за відсутності позивача.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить оголошення розміщене на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.18), про причини неявки суду не повідомив.

Частинами 2, 4 ст.279 ЦПК України визначено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» : - суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, які встановлюють порядок виклику сторін у судове засідання, судова повістка, разом із розпискою надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі і вручається службовій особі, яка розписується про одержання повістки, у разі, якщо сторона у справі є юридичною особою (ч.6 ст.128). Розписки про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день, особами, які її вручили повертається до суду (ч.2 ст.130).

Виходячи з системного аналізу норм процесуального права, слід вважати, що повторною неявкою є друга поспіль неявка позивача або його представника, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Крім того, причини повторної неявки значення не мають.

Таким чином, в силу ч.3 ст.131 ЦПК України, суд визнає, що позивач вдруге поспіль не з`явилася до суду.

Відповідно до вимог ч.5 ст.223, п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Вищевказані норми процесуального права мають сприяти розглядові цивільних справ у розумні строки, оскільки неявка до суду позивача або його представника може свідчити про втрату ним інтересу до вирішення справи, а вирішення спору у такому випадку було б порушенням принципу диспозитивності.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати права і виконувати процесуальні обов`язки.

В порушення зазначеної норми процесуального права та не зважаючи на прийняті судом заходи для сприяння здійсненню позивачем ОСОБА_1 своїх прав, остання не виконала покладені на неї процесуальні обов`язки та двічі поспіль у судове засідання не з`явилася.

Зазначені обставини свідчать про те, що неявки позивача ОСОБА_1 у судові засідання є наміром затягнути розгляд справи по суті, яке в свою чергу суперечить вимогам ч.ч.2, 4 ст.279 ЦПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд справи судом упродовж розумного строку.

У зв`язку з тим, що в матеріалах справи відсутні заяви позивача ОСОБА_1 про розгляд справи за її відсутності, суд вбачає законні підстави для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що залишення позовної заяви без розгляду у відповідності до ст.257 ЦПК України не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, а відповідно і не позбавляє права позивачаОСОБА_1 на повторне звернення до суду із позовом.

Керуючись ч.5 ст.223, п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд

П о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу її право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Особам, які не були присутні в судовому засіданні, направляється копія ухвали в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Дата складання ухвали - 16.10.2023 року.

Суддя І.П. Сябренко