№ 207/3798/23
№ 2/207/981/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бистрової Л.О.

при секретарі Пономаренко В.К.

розглянувши у судовому засіданні у залі суду в м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить визнати за ними: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на частину за кожним квартири АДРЕСА_1 загальною площею 42,3 м.кв., житловою площею 25,6 м.кв. за набувальною давністю.

В обґрунтування позовних вимог зазначають, що вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її чоловік - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та їхні діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 2003 рок проживали в квартирі АДРЕСА_1 . Квартира є двокімнатною, загальною площею 42,з м.кв, житловою площею 25,6 лев. В квартирі на час подачі позову ніхто не зареєстрований.

З 2004 року перебувають на черзі по отриманню житла, як багатодітна сім`я.

За рішенням Кам`янської міської ради № 794-18/VII від 21.07.2017 року надані вулиці на території селища Світле Дніпропетровської області, на якій розташовані будинки АДРЕСА_2 , найменування «вулиця Надійна».

Вище зазначена квартира на підставі свідоцтва про право власності від 05 березня 1996 року, виданого Дніпродзержинською птахофабрикою належить - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , остання є рідною бабусею її чоловіка (позивача) ОСОБА_9 .

В 2003 році власник квартири - ОСОБА_8 зі своїм співмешканцем, ОСОБА_7 виїхали з квартири, перевезли свої речі. На той час хто саме є власником квартири нам не було відомо.

З того часу вони відкрито і без будь-яких перешкод з боку ОСОБА_8 або третіх осіб проживають у квартирі з членами своєї сім`ї по цей час безперервно, утримують квартиру в належному стані, повністю сплачують комунальні послуги.

Також на протязі всього часу їхнього проживання, виконують ремонтні роботи, сплачують комунальні послуги, листування, медичну допомогу вона та її сім`я отримують саме за цією адресою.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер - ОСОБА_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла - ОСОБА_8 .

ОСОБА_7 дітей не мав, у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 або іншою жінкою не перебував.

Спадкоємцем першої черги, після смерті, ОСОБА_8 є відповідач - ОСОБА_3 , інших спадкоємців у ОСОБА_8 немає.

Відповідач ОСОБА_3 запевнив їх, що прийняв спадщину,

В квартирі відповідач на час викриття спадщини не проживав, з часу смерті його матері до квартири не вселявся, не користувався нею. Пропустив строк на прийняття спадщини, який ним не було поновлено.

З 2003 року ніхто не претендував на квартиру та не проявляв себе як власник. Перешкод в користуванні квартирою вони нікому не чинили, заяв та скарг щодо перешкоджання у проживанні в квартирі, до правоохоронних органів не надходило.

Іншого майна у своїй власності вони не мають, в приватизації державного майна вони не брали участі. Квартира в якій вони проживають постійно є їхнім єдиним місцем прожиття на протязі тривалого часу.

Позивачі та їх представник в судове засідання не з`явились, надали суду заяву щодо розгляду справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву щодо розгляду справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Судом встановлено, що відповідно до відповіді КП «Кам`янське РБТІ» ДОР №1/1300 від 07.08.2023 року в якій зазначено, що право власності на об`єкт нерухомого майна квартира АДРЕСА_1 зареєстровано за: ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності від 05.03.1996 року виданого Дніпродзержинською птахофабрикою, згідно з розпорядженням №1 від 04.01.1996 року.

Згідно Довідки №789 від 08.08.2023 року Відділу розподілу житлової площі Кам`янської міської ради ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 відповідно до рішення виконавчого комітету Баглійської районної у м. Дніпродзержинську ради від 15.12.2004 №346 «Про постановку на квартирний облік» у складі сім`ї 5 осіб зарахована до позачергового списку на отримання житлової площі, як багатодітна родина, яка мешкає в однокімнатній квартирі. Відповідно до рішення виконавчого комітету Кам`янської міської ради від 22.07.2020 року №322 «Про облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов у виконавчому комітеті Кам`янської міської ради» з дати 15.12.2004 року по теперішній час, у складі сім`ї 5 осіб перебуває за місцем реєстрації на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у виконавчому комітеті Кам`янської міської ради у списку осіб, які мають першочергове право на одержання житла, як багатодітна родина. Номер у першочерговій черзі 13.

Згідно копії свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 від 26.11.2007 року виданого Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно копії свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 від 27.02.2006 року виданого Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до Акту про підтвердження факту проживання осіб №27/9/1 від 02.08.2023 рокуКомітету мікрорайону №9, за адресою: АДРЕСА_3 проживають без реєстрації на протязі 20 років з 2003 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 .

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 341247160 від 02.08.2023 року вбачається, що право власності за ОСОБА_1 не зареєстровано.

Відповідно до Акту про підтвердження факту проживання особи/осіб №36/11/1 від 14.04.2022 року наданого Квартальним комітетом №11, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 проживають за адресою АДРЕСА_4 з 2010 року по теперішній час.

У ході судового розгляду знайшло своє підтвердження те, що позивачі із 2003 року відкрито, безперервно володіють спірною квартирою, поводячись із нею як власники.

Таким чином у ході розгляду справи знайшло своє підтвердження те, що позивачі правомірно, добросовісно заволоділа спірним чужим майном, вважаючи себе його власником. Також встановлено безтитульне, без відповідної правової підстави, володіння позивачами зазначеною квартирою, власник якої відсутній.

Згідно ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

У постанові від 01.08.2018 у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Дана правова позиція підтримана в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 №910/17274/17, і, зокрема, вказано, що оскільки за змістом частини першої статті 344 Цивільного кодексу України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном на певних правових підставах, які в подальшому відпали, подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Адже володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності, оскільки у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю.

Згідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

П. 11 вказаної Постанови передбачає, що враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об`єкт третіми особами за набувальною давністю. Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2001 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Відповідно до правової позиції, викладеній у Постанові Верховного суду від 28.04.2020 року, справа № 552/1354/18 володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Разом із цим добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

Тобто, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2019 року у справі № 755/16913/16-ц.

За наведених обставин суд вважає, що позивачі добросовісно, безтитульно заволоділи нерухомим майном, власник якого невідомий і продовжують відкрито, безперервно володіти квартирою АДРЕСА_1 , поводячись як власники, починаючи з 2003 року, тобто більше десяти років та набули право власності на це майно за набувальною давністю, на підставі ч. 1 ст. 344 ЦК України.

Згідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

На підставі викладеного та керуючись ст. 16, 328, 344, 392 ЦК України, ст. 10 - 13, 19, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 280, 282, 283 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 42,3 м.кв., житловою площею 25,6 м.кв. по частині за кожним.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.О. Бистрова