Справа №295/7252/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Чішман Л.М.,

за участю секретаря Карпішиної С.С.,

представника позивача Андрійчук Л.І., позиача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої здоров`ю та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 3529, 07 грн в якості відшкодування заподіяної шкоди здоров`ю та 176, 45 грн моральної шкоди, а також стягнути з ОСОБА_2 38000, 00 грн моральної шкоди.

В обґрунтування вимог вказано, що 04.08.2021 року о 07:30 год у м. Житомирі по вул. Покровській, 151 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участі керованого відповідачем автомобіля марки «Citroen C4 Picasso», реєстраційний номер НОМЕР_1 та керованого відповідачем електроскутера без реєстраційного номера, внаслідок якого транспортні засоби були пошкоджені, а ОСОБА_1 отримав ряд тілесних ушкоджень.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 23.03.2023 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

18.04.2023 року позивач отримав від відповідача ОСОБА_2 відшкодування в розмірі 4269, 40 грн, завданих належному позивачу електроскутера внаслідок ДТП.

Після згадуваної ДТП позивач неодноразово перебував на амбулаторному лікуванні, вимушений був проходити ряд обстежень. Загальні витрати на відновлення стану здоров`я позивача склали 3529, 07 грн, які останній просить стягнути зі страхової компанії, як і 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 176, 45 грн.

Крім цього, позивач оцінив розмір моральної шкоди, яку просить стягнути з ОСОБА_2 , який є винуватцем ДТП та не відшкодував позивачу жодної шкоди, в 38 000, 00 грн, що є необхідною для відновлення нормального морального стану останнього. Позивач заначив, що така сума необхідна для відшкодування моральної шкоди, що виражається у перенесенні фізичного болю, нервового стресу, душевних страждань, переживань, пов`язаних з втратою здоров`я та тривалим лікуванням, позбавлення позивача можливості реалізації власних звичок та бажань, страху керування транспортним засобом, підвищеною дратівливістю, зумовленою великим психологічним навантаженням, адже між неправомірними діями ОСОБА_2 на настанням таких наслідків існує прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 27.06.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін (а.с. 60).

ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, яким повідомив, що не визнає позовні вимоги в повному обсязі, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування відзиву зазначив, що вину у згадуваному ДТП не визнавав ні на місці 04.08.2021 року, ні під час розгляду справи в суді, вважає, що дорожньо-транспортна пригода відбулась завдяки неврахування саме позивачем дорожньої обстановки, зниження уваги та втраті пильності з його боку. На всі запити щодо будь-якого відшкодування повідомляв представнику позивача ОСОБА_4 , що ним було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів (далі Поліс), яким передбачена виплата страхової суми за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю в розмірі 260000 грн і за шкоду, заподіяну майну в розмірі 130000 грн і лише в тому разі, якщо такої суми буде недостатньо, як громадянин, який причетний до цього, розглядатиме в розумних межах питання відшкодування витрат, виходячи з суми відшкодування по Полісу, ступеня вини кожного учасника ДТП та фінансових можливостей. Ймовірною причиною звернення позивачем до суду з даним позовом ОСОБА_2 вважає отримання грошового забезпечення під час проходження військової служби за призовом під час мобілізації. Відповідач зазначив, що на його переконання, вирішувати питання щодо ДТП потрібно було тільки в судовому порядку, оскільки позивачем проводилась би постійна «викачка коштів».

27.07.2023 року від представника ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» надійшов відзив на позовну заяву, яким останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування такого відзиву зазначено, що між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 був укладений Поліс № ЕР.203440720. Забезпеченим, згідно із Полісом, є транспортний засіб «Citroen», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

18.04.2023 адвокат Андрійчук Я.І., яка діє в інтересах ОСОБА_5 , надіслала до ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» повідомлення про ДТП та заяву про страхове відшкодування. До заяви про страхове відшкодування потерпілий надав документи про понесені витрати на придбання лікарських засобів.

Документи, які подав ОСОБА_1 до страховика і додатки до позовної заяви в частині відшкодування шкоди завданої здоров`ю є ідентичними.

За результатами розгляду наданих документів страховик здійснив розрахунок страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, яка становить 4929, 7 грн. (до уваги були взяті чеки на суму 293,55 грн, 56,50 грн, 371,93 грн, 900,00 грн, 15,20 грн, 39,69 грн, 43,20 грн, 18,00 грн, 9,00 грн, 196,00 грн, 222,00 грн, 174,00 грн, 55.0 грн, 1400,00 грн, 1100, 00 грн, 35,00 грн). Крім того, оскільки розмір страхового відшкодування за шкоду заподіяну здоров`ю потерпілого становить 4929,07 грн, що підтверджується наданими позивачем чеками, то розмір страхового відшкодування за завдану моральну шкоду розрахований відповідно до вимог ст. 26-1 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» становить 246,45 грн. (4929,07 грн *5%).

Повторно розглянувши матеріали справи було з`ясовано, що страховик помилково включив до розміру відшкодування за заподіяну шкоду здоров`ю чек на суму 1400,00 грн. Так, у фіскальному чеку від ТзОВ «Науково-лікувальний Реабілітаційний центр «Асклепій» за послуги МРТ суглобу та друку знімку друку на плівці було виставлено рахунок на суму 1400,00 грн, проте до вищевказаної суми було застосовано знижку у розмірі 300,00 грн і кінцева сума до оплати склала 1100,00 грн. Саме витрати у розмірі 1100,00 грн було оплачено потерпілим, що підтверджується чеком №1100,00 грн. Тобто, належний розмір відшкодування за шкоду завдану здоров`ю становить 3529,70 грн (за виключення чеку на суму 1400,00 грн) і моральна шкода - 176,45 грн (3529,07 грн * 5%).

З огляду на зазначене вище, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» звернулося до ОСОБА_1 із листом про повернення безпідставно набутих коштів у сумі 1400,00 грн. та 70,00 грн (246,45 грн - 176,45 грн).

02.05.2023 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_1 страхове відшкодування за заподіяну шкоду здоров`ю та завдану моральну шкоду, що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті від 02 травня 2023 року №00094044, про прийняте рішення по заявленому випадку ОСОБА_1 було повідомлено листом від 04.05.2023 №27329/2.

Таким чином, страховик виконав свої зобов`язання за Полісом № ЕР.203440720, виплативши потерпілому страхове відшкодування, а тому позовні вимоги є безпідставними та такими, у задоволенні яких потрібно відмовити.

Відповіді на відзиви від позивача не надходило.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник позивача зазначила, що страховою компанією не здійснено оплату щодо втрати працездатності за лікарняними листами.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Могильницький В.Ю. заперечував проти задоволення позову, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі. Зазначив, що обов`язок щодо відшкодування позивачу як матеріальної, так і моральної шкоди, в даному випадку, покладається на страхову компанію.

Відповідач ОСОБА_2 за його участі в судовому засіданні зазначив, що не заперечує про відшкодування моральної шкоди позивачу в розмірі 10 000, 00 гривень.

Разом з цим, в судовому засіданні позивач підтвердив факт отримання ним шляхом зарахування на належну йому банківську картку коштів в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої електроскутеру.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що04.08.2021 року о 07 годині 30 хвилин в м. Житомирі по вул. Покровській, 151, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Citroen C4 Picasso», д.н.з. НОМЕР_1 , під час здійснення повороту ліворуч, поза перехрестям з відповідного крайнього положення не надав перевагу в русі зустрічному транспортному засобу, а саме електроскутеру без д.н.з. під керуванням ОСОБА_1 , який внаслідок зіткнення отримав тілесні ушкодження, транспортні засоби отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 23.03.2023 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Встановлено, що внаслідок ДТП позивач отримав ряд тілесних ушкоджень, в тому числі середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, що підтверджується виписками із медичної карти амбулаторного хворого, листками непрацездатності, протоколом рентгенологічного дослідження, актом судово-медичного обстеження №1312, висновком експертного дослідження №043-121-2022 (а.с. 14-18, 26, 36 - 46).

Позивачем понесено витрати на лікування в розмірі 3529, 07 грн, що підтверджується копіями чеків та квитанцій (а.с. 19 - 23).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність позивача застрахованою не була.

Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», що підтверджується полісом № ЕР.203440720. Ліміт відповідальності відповідача згідно вказаного страхового полісу складав 130 000,00 грн за шкоду, заподіяну майну, та 260 000, 00 грн за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю (а.с. 33-34).

27.09.2021 року та 18.04.2023 року відповідач звернувся до страхової компанії з повідомленнями про ДТП та заявами про страхове відшкодування (а.с. 11-13, 27-29).

18.04.2023 року позивач отримав страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності в розмірі 4269, 40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією за шкоду завдану здоров"ю та 5% моральної шкоди (а.с. 32).

Як зазначалося вище, після повторного розгляду матеріалів страхової справи страховиком було з`ясовано помилковість включення до розміру відшкодування за заподіяну шкоду здоров`ю чеку на суму 1400,00 грн, після чого ПрАТ СК «ПЗУ Україна» звернулося до ОСОБА_1 із листом про повернення безпідставно набутих коштів у сумі 1470,00 грн.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а відповідно до п. 1 ч. 2 цієї статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

За змістом статей 9, 22, 31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

У пункті 33.1.4 статті 33 Закону № 1961-ІV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правові відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право тримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Згідно з пунктами 36.1, 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового кодування (регламентної виплати).

Страховик протягом 15 днів з узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання кодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове кодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо кодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного у) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи (її ставника), то сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що стверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком.

Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом рахування коштів особам, які надають послуги з пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Приписами статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Крім того, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, судам слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У пункті 5 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

При цьому слід враховувати, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (п.п. 55-57 судового рішення).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006 15-ц (провадження 14-176цс18) зроблено висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземній транспортних засобів у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі справа № 200/12295/17.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Відповідно до ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземній транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

З урахуванням розміру страхового відшкодування за шкоду заподіяну здоров`ю позивача, що становить 4929, 07 грн, розмір страхового відшкодування за завдану позивачу моральну шкоду розраховано відповідно до ст. 26-1 згадуваного Закону в розмірі 246, 45 грн (4929, 07 грн * 5%) та виплачено одним страховим платежем, що підтверджується платіжною інструкцією від 02.05.2023 року №00094044.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Тягар доказування покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного, оскільки ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», керуючись ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах страхового відшкодування виплатило позивачу відшкодування за заподіяну моральну шкоду в розмірі 246, 45 грн, а винуватцем ДТП, ОСОБА_2 жодних відшкодувань позивачу не відшкодовано, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача 15000, 00 грн відшкодування за заподіяну моральну шкоду. Такий розмір стягнутих коштів, на переконання суду, є співмірним спричиненим негативним наслідкам позивача, рівню страждань.

Разом з тим, не підлягає задоволенню позовна вимога про стягнення зі страхової компанії на користь позивача відшкодування за заподіяну шкоду здоров`ю в розмірі 3529, 07 грн та моральної шкоди в розмірі 176, 45, оскільки ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» виконало свої зобов`язання за Полісом № ЕР.203440720 та виплатило позивачу всі необхідні виплати, що не тільки не спростовано позивачем, а і підтверджено в судовому засіданні останнім. Інших вимог до страхової компанії позивач не заявляв, суд розглядав справу в межах заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 9, 22, 31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 22, 23, 979, 999, 1166, 1167, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст. ст. 12, 76, 77, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої здоров`ю та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1073,60 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , місцепроживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2

ВІдповідач - ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» , місцезнаходження м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40,

Відповідач - ОСОБА_2 , місцепроживання АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_3

Повний текст рішення виготовлено 13 жовтня 2023 року.

Суддя Л.М. Чішман