Справа № 190/986/22
Провадження 2/190/24/23
16 жовтня 2023 року м. П`ятихатки
П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді - Кудрявцевої Ю.В.
при секретарі - Пронській Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - адвоката В`язового В.В. про стягнення судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа П`ятихатська міська рада Кам`янського району Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Органу місцевого самоврядування П`ятихатської міської ради, Кам`янської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, третя особа приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Романенко Т.В., про визнання права спільної сумісної власності подружжя, та виділення частки, про скасування рішення ради, та скасувавння рішення державного реєстратора та запису про право власності на земельну ділянку,-
Сторони в судове засідання не з`явились, про місце та час розгляду заяви повідомлені належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 02.10.2023 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Відповідно до п.3 ч.1, ч.2, 3, 5 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема відносяться і витрати на професійну правничу допомогу.

В своїй заяві представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 понесено витрати на отримання правничої допомоги, які відповідно до розрахунку фактично виконаної роботи та її вартості, складають 31000 грн. Оскільки зустрічний позов задоволено частково, він просить стягнути з відповідачки ОСОБА_2 половину від понесених позивачем витрат, на суму 15000 грн.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Метою впровадження цього принципу пропорційності є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

На підтвердження понесених позивачем по зустрічному позову витрат на правничу допомогу, представник позивача надав копію платіжної інструкції від 16.08.2023 року на суму 2000 грн., копію платіжної інструкції від 20.09.2023 року на суму 9000 грн., копію інформаційного повідомлення про зарахування коштів в сумі 20000 грн., відповідно до яких сплачено кошти за надання правової допомоги ОСОБА_1 , згідно договору ВА №50/52 від 14.10.2022 року. Також адвокатом В`язовим В.В. надано копію договору ВА №50/52 від 14.10.2022 року про надання правової допомоги ОСОБА_1 за замовленням ОСОБА_3 , копію додаткової угоди №1 від 01.11.2022 року до договору ВА №50/52 від 14.10.2022 року, копію акта прийому-передачі виконаних послуг за договором ВА №50/52 від 14.10.2022 року про надання правничої допомоги та розрахунок витрат на правову допомогу за цивільною справою №190/986/22.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_3 фактично було сплачено кошти за надані послуги з правничої допомоги ОСОБА_1 у розмірі 31000 грн., проте з урахуванням часткового задоволення позову, представник позивача просив суд стягнути з відповідача половину від понесених вказаних судових витрат на надання правничої допомоги адвокатом.

Водночас відповідно до правової позиції Верховного Суду, наведеної у додатковій постанові від 05.09.2019 по справі №826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. по справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Суд зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що визначена сума правничої допомоги у розмірі 15000 грн. є обґрунтованою.

Отже, суд вважає, що заява про стягнення судових витрат підлягає задоволенню.

Крім того, ч.1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України, - якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач по зустрічному позову ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовом, був звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача по зустрічному позову ОСОБА_2 судовий збір за частину позовних вимог ОСОБА_1 , які були задоволені. Судовий збір за частину позовних вимог, в задоволенні яких було відмовлено, суд вважає за можливе віднести на рахунок держави.

Так, звертаючись до суду з позовом в частині визнання права власності на частину домоволодіння, ОСОБА_1 мав сплатити 1% ціни позову, що становить - 283471:2х0,01=1417,36 грн.; в частині визнання права власності на частину земельної ділянки мав сплатити 1% ціни позову (від 94000 грн.), але не менше 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1073 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 11, 133, 134, 137, 141, 182, 270 ЦПК України, Конституцією України, Законом України «Про адвокатську діяльність», суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката В`язового В`ячеслава Вікторовича про стягнення судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа П`ятихатська міська рада Кам`янського району Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Органу місцевого самоврядування П`ятихатської міської ради, Кам`янської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, третя особа приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Романенко Т.В., про визнання права спільної сумісної власності подружжя, та виділення частки, про скасування рішення ради, та скасувавння рішення державного реєстратора та запису про право власності на земельну ділянку, - задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 190/986/22.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 2490 (дві тисячі чотириста дев`яносто) грн. 96 коп.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони по справі:

Позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зарестрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Третя особа за первісним позовом - П`ятихатська міська рада Кам`янського району Дніпропетровської області місцезнаходження: вул.Садова, 79, м.П`ятихатки, Кам`янський район Дніпропетровська область, ;

Відповідач (за зустрічним позовом) - орган місцевого самоврядування П`ятихатської міської ради, місцезнаходження: вул.Садова,79 м.П`ятихатки, Дніпропетровська область,;

Відповідач (за зустрічним позовом) - Кам`янська районна державна адміністрація Дніпропетровської області місцезнаходження: вул.Затишна, 3 м.Кам`янське, Дніпропетровська область,;

Третя особа за зустрічним позовом - приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Романенко Тетяна Володимирівна, місцезнаходження: вул.Олександрійська,59-А, м. П`ятихатки, Кам`янський район Дніпропетровська область.

Повний текст додаткового рішення складено 16.10.2023 року.

Суддя Ю.В.Кудрявцева