Провадження 2/712/3004/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2023 року м. Черкаси

Суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Романенко В.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Соснівського районного суду м. з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків з огляду на наступне.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Проте, до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

В той же час, одночасно із позовною заявою, позивачем ОСОБА_1 подано заяву про звільнення від сплати судових витрат, в якій зазначає, що вона працює сортувальницею матеріалів тв. Виробів з деревини в ТОВ «Рядовий». Щомісячний її дохід складає 6101,00 грн. На її утриманні перебуває її неповнолітня донька. Тому сплата судового збору в розмірі 1% від ціни позову стане непомірним тягарем на її бюджет.

Вона не має можливості сплачувати судовий збір через незначний щомісячний дохід, тому просить звільнити її від його сплати або ж хоча в розстрочити.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, або звільнення від його сплати може мати місце за наявності виключних обставин.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до практики ЄСПЛ пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Разом з тим, там де такі суди існують, гарантії, що містяться у статті 6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх «цивільних прав та обов`язків» (Рішення ЄСПЛ у справі «Гоффман проти Німеччини» («Hoffmann v.Germany») від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; Рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» («Cudla v.Poland») від 26 жовтня 2000 року).

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v.Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v.Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ «Kniat v.Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; Рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v.Poland» від 26 липня 2005 року.

Отже, чинним законодавством визначено право суду, а не обов`язок щодо відстрочки, розстрочки, зменшення розміру судового збору або звільнення заявника від сплати судового збору. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

При зверненні до суду з вимогою про відстрочення або розстрочення сплати судового збору особа повинна додати до такої заяви належні документи на підтвердження факту відсутності відповідних коштів для сплати судового збору. Водночас відсутність таких доказів чи їх неналежність є підставою для відмови в задоволенні заяви про відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

Як вбачається із доданих до клопотання документів, позивачем надано довідку про доходи від 15.09.2023 року , відповідно до якої ОСОБА_1 з 18 серпня 2022 працює сортувальником матеріалів та виробів з деревини у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Рядовий» та загальна сума доходу за період з 01 вересня 2022 року по 31 серпня 2023 року за винятком утримань становить 73150,35 грн.

Із долучених до клопотання про звільнення від сплати судового збору позивачем не надано доказів про дохід позивача протягом 2022 року, а лише з 01 вересня 2022 року.

Також заявником не надано належних доказів про скрутне матеріальне становище, зокрема довідки про склад сім`ї, довідки про відсутність доходів у членів сім`ї, довідки про перебування неповнолітньої дитини на його утриманні, банківських документів про відсутність на рахунку коштів, суд не вбачає підстав для задоволення його заяви про звільнення від сплати судового збору.

Приймаючи до уваги зазначене, а також конституційний принцип рівності сторін перед законом і судом, позивач як сторона у справі має виконувати встановлений законодавством обов`язок сплати судового збору.

Таким чином, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання позивача про звільнення сплати судового збору та вважає за необхідне відмовити у звільненні від сплати судового збору.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 2684 грн.

Згідно із підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1% ціни позову, але не менше 1073,60 грн. та не більше 13420,00 грн.

Розмір сплаченого судового збору повинен виходити з реальної вартості майна (автомобіля) на момент подання позову до суду. Позивачем не надано до суду висновок про реальну вартість майна (автомобіля), що унеможливлює суд визначити розмір судового збору.

Позивачем не зазначено ціни позову, не наведено жодних доказів визначення ціни позову. Стосовно рухомого майна, то така оцінка може бути виконана виключно відповідним сертифікованим оцінщиком за порівняльним методом не раніше трьох місяців до дня звернення до суду, після чого з транспортного засобу повинна бути вирахувана 1/2 частина, на яку претендує позивач, та з неї повинен бути сплачений судовий збір у розмірі 1% ціни автотранспортного засобу.

Таким чином позивачем не сплачений судовий збір за позовну вимогу майнового характеру, та виходячи з реальної вартості майна позивачу необхідно сплатити судовий збір за позовну вимогу майнового характеру.

Наведе вище, а саме необґрунтованість позивачем ціни позову майнового характеру, позбавляє суд можливості визначити правильність суми судового збору, що повинен бути сплачений до суду, та фактично перешкоджає судді виконати вимоги чинного законодавства в частині зазначення в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху точної суми судового збору.

Судовий збір слід сплатити на за реквізитами: рахунок отримувача: UA0023766, отримувач платежу - ГУК у Черк. обл. /Соснів. р-н/ 22030101, код ЄДРПОУ отримувача - 37930566, код банку отримувача ( МФО) 899998, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); призначення платежу: судовий збір у цивільній справі із зазначенням номера справи.

Відповідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175, 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно положенням ч 3 ст.1 85 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.8 ЗУ «Про судовий збір», ст.ст.136, 175, 177, 185 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, залишити без руху.

Запропонувати позивачу протягом п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали усунути зазначені в ній недоліки та роз`яснити, що в іншому випадку заява вважатиметься неподаною і буде повернута.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Соснівського

районного суду м. Черкаси В.А. Романенко