У х в а л а

28 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 577/3604/22

провадження № 61-13279ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу представника акціонерного товариства «Українська залізниця» - Шапран Людмили Іванівни на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 березня 2023 року та постанову Сумського апеляційного суду від 08 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним наказу, поновлення дії трудового договору та стягнення заробітної плати,

В с т а н о в и в:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася досуду з позовом до акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця») про визнання незаконним наказу, поновлення дії трудового договору та стягнення заробітної плати.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з листопада 2021 року працювала на посаді аудитора внутрішнього департаменту внутрішнього аудиту та контролю АТ «Українська залізниця». Наказом АТ «Українська залізниця» від 04 травня 2022 № 483/ос, у зв`язку з неможливістю надання та виконання роботи внаслідок критичного зменшення обсягів господарської діяльності, що сталася у зв`язку з втратою через військову агресію російської федерації проти України можливості повноцінно організовувати процеси діяльності товариства, та запровадження воєнного стану призупинено дію трудового договору між ОСОБА_1 та АТ «Українська залізниця» до припинення або скасування воєнного стану.

Вважає призупинення трудового договору незаконним, оскільки, на її думку, не вбачалося абсолютної неможливості надання відповідачем їй роботи. Також, відповідачем не було запропоновано їй переведення на іншу роботу зі збереженням середньої заробітної плати.

Посилаючись на вказані обставини, просить визнати незаконним та скасувати наказ і додаток 1 до нього АТ «Українська залізниця» від 04 травня 2022 року № 483/ос в частині, що стосується аудитора внутрішнього ОСОБА_1 ; поновити дію трудового договору № 657-2021 від 02 листопада 2021 року, укладеного між нею та АТ «Українська залізниця» та стягнути на користь ОСОБА_1 належну суму заробітної плати та інших виплат відповідно до розділу 3 трудового договору № 657-2021 від 02 листопада 2021 року за період дії наказу та Додатку 1 до нього АТ «Українська залізниця» від 04 травня 2022 року № 483/ос по дату поновлення дії трудового договору.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 березня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Наказ та Додаток 1 до нього АТ «Українська залізниця» від 04 травня 2022 року № 483/ос в частині, що стосується аудитора внутрішнього ОСОБА_1 визнано незаконним та скасовано.

Поновлено дію трудового договору № 657-2021 від 02 листопада 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Українська залізниця».

Стягнено з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 належну суму заробітної плати та інших виплат відповідно до розділу 3 трудового договору № 657-2021 від 02 листопада 2021 року за період дії наказу та додатку 1 до нього АТ «Українська залізниця» від 04 травня 2022 № 483/ос по дату поновлення дії трудового договору в сумі 185 603,14 грн (з урахуванням обов`язкових податків та зборів).

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення дії трудового договору та стягнення середнього заробітку за один місяць.

Додатковим рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11 квітня 2023 року заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кириченка Р. Б. про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнено з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги, в розмірі 9 500,00 грн.

Не погодившись з вказаними рішеннями, АТ «Українська залізниця» подало апеляційну скаргу.

Постановою Сумського апеляційного суду від 08 серпня 2023 року апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» залишено без задоволення, рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 березня 2023 року та додаткове рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11 квітня 2023 року - без змін.

08 вересня 2023 року представник АТ «Українська залізниця» - Шапран Л. І. (далі - представник) звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 березня 2023 року та постанову Сумського апеляційного суду від 08 серпня 2023 року.

У касаційній скарзі представник просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 березня 2023 року та постанову Сумського апеляційного суду від 08 серпня 2023 року, і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Дослідивши касаційну скаргу представника, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження, з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щовиникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення(частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня 2023 року становить 2 684,00 грн.

Предметом спору в цій справі є вимоги про визнання незаконним наказу, поновлення дії трудового договору та стягнення заробітної плати у розмірі 185 603,14 грн.

Ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2023 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн х 250 = 671 000,00 грн).

З огляду на статтю 19 ЦПК України у системному зв`язку з нормами частини четвертої статті 274 ЦПК України, справа є незначної складності та не входить до переліку тих справ, що підлягають обов`язковому розгляду в порядку загального позовного провадження.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у малозначній справі судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Обґрунтовуючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження заявник посилається на підпункти «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також, дана справа має виняткове значення для заявника.

Зазначає, що при виданні оскаржуваного позивачем наказу АТ «Українська залізниця» від 04 травня 2022 року № 483/ос, відповідач керувався статтею 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», який був прийнятий 15 березня 2022 року. Разом з тим, тлумачення даної норми та її застосування судами першої та апеляційної інстанцій кардинально різниться, а тому не забезпечується єдність судової практики.

Вказує, що дана справа має виняткове значення для заявника з огляду на те, що будучи підприємством, яке має стратегічне значення для економіки і безпеки держави, в умовах воєнного стану прикладало зусиль та вживало заходів щодо забезпечення обороноздатності країни (евакуація населення, перевезення гуманітарних вантажів, перевезення дипломатичних делегацій), зазнало значних руйнувань та збитків, що зумовило необхідність в призупиненні діяльності структурних підрозділів, які не виконували критично важливі завдання та призупиненні трудових договорів з працівниками, яких товариство не могло забезпечити роботою.

На думку заявника, відкриття провадження у даній справі та формування висновку щодо застосування статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» за відповідними критеріями надасть змогу правильно розглянути всі інші справи, які стосується оскарження працівниками наказів про призупинення дії трудового договору.

Наведені заявником обставини, передбачені підпунктом а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки наведені заявником аргументи не містять належного обґрунтування проблеми застосування норми (норм) права у подібних правовідносинах, заявник лише не погоджується з рішеннями судів попередніх інстанцій.

Доводи касаційної скарги також не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки обґрунтування заявником виняткового значення справи для нього безпосередньо пов`язане з аргументами щодо наявності фундаментального значення цієї касаційної скарги для формування єдиної правозастосовчої практики (підпункту а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України), які не підтвердилися. Сама по собі поширеність відповідної категорії справ не є достатнім обґрунтуванням значного суспільного інтересу до цієї справи. Незгода заявника з оскаржуваними судовими рішеннями в цілому, за відсутності інших обставин, не може розглядатися як обставина, що впливає на визначення справи як такої, що становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Верховний Суд враховує рекомендації № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням указаного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника акціонерного товариства «Українська залізниця» - Шапран Людмили Іванівни на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 березня 2023 року та постанову Сумського апеляційного суду від 08 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним наказу, поновлення дії трудового договору та стягнення заробітної плати.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська