Справа № 2-2628/11
Провадження № 4с/712/54/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2023 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Романенко В.А.

за участю секретаря Скринник А.В.

розглянувши в судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Баранова Сергія Анатолійовича, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою на дії головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Баранова Сергія Анатолійовича, посилаючись на те, що на виконанні в Соснівському відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) (на даний час - Перший відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)) знаходиться виконавче провадження № 27012730 відносно нього, ОСОБА_1 , з примусового виконання виконавчого листа № 2-2628 виданого 06.06.2011 року Соснівським районним судом м. Черкаси.

У рамках вказаного виконавчого провадження головним державним виконавцем Соснівського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Барановим Сергієм Анатолійовичем накладено арешт на кошти боржника, постановою про арешт коштів боржника від 23.01.2019 року, 04.12.2020 року та від 21.12.2022 року.

Зокрема, було накладено арешт на банківський рахунок № НОМЕР_1 IBAN № НОМЕР_2 , відкритий АТ КБ «ПРИВАТБАНК», Київ, Україна, на ім`я ОСОБА_1 , для виплати заробітної плати від Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_3 ).

Відповідно до довідки Головного центру підготовки особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_3 ) від 19.09.2023 року № 489, солдат ОСОБА_1 дійсно проходить навчання у Головному центрі підготовки особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військовій частині ( НОМЕР_3 ) з 25 серпня 2023 року по теперішній час.

22.09.2023 року він звернувся в усній формі до Соснівського відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з проханням зняти арешт з вказаного банківського рахунку, на який мені надходить заробітна плата, однак отримав відмову у знятті арешту з карткового рахунку для виплати заробітної плати, в усні формі йому було повідомлено, що зняття арешту з рахунків може бути вирішене в судовому порядку.

Вважає, що накладення арешту на даний рахунок державною виконавчою службою є протиправними та незаконним, тому вимушений звернутися до суду.

Просить визнати неправомірними постанови головного державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Баранова Сергія Анатолійовича від 23 січня 2019 року, 04 грудня 2020 року та 21.12.2022 року у виконавчому провадженні № 27012730, якими накладено арешт на кошти, які знаходяться на банківський рахунок IBAN № НОМЕР_2 , відкритий АТ КБ «ПРИВАТБАНК», Київ, Україна, на ім`я ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_4 ) в частині надходження заробітної плати.

Зобов`язати головного державного виконавця Соснівського відділу ДВС м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ Баранова Сергія Анатолійовича скасувати арешт накладений постановою від 23 січня 2019 року, 04 грудня 2020 року та 21 грудня 2022 року у виконавчому провадженні № 27012730, з коштів, які знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_2 , відкритий АТ КБ «ПРИВАТБАНК», Київ, Україна, в частині надходження заробітної плати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ).

Скаржник в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд скарги без його участі. Скаргу підтримує в повному обсязі та просить суд її задовольнити.

Представник Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду скарги був повідомлений належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не звертався.

Відзиву на скаргу державним виконавцем не надано.

Відповідно до ч. 7 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду скарги була повідомлена належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не зверталася.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположених свобод 1950 року.

Умови і порядок виконання рішень судів у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження», ст. 3 якого визначено, що примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема на підставі виконавчих листів, виданих судом.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч.ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що на виконанні в Соснівському відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) (на даний час - Перший відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)) знаходиться виконавче провадження № 27012730 відносно нього, ОСОБА_1 , з примусового виконання виконавчого листа № 2-2628 виданого 06.06.2011 року Соснівським районним судом м. Черкаси.

У рамках вказаного виконавчого провадження головним державним виконавцем Соснівського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Барановим Сергієм Анатолійовичем накладено арешт на кошти боржника, постановою про арешт коштів боржника від 23.01.2019 року, 04.12.2020 року та від 21.12.2022 року.

Зокрема, було накладено арешт на банківський рахунок № НОМЕР_1 IBAN № НОМЕР_2 , відкритий АТ КБ «ПРИВАТБАНК», Київ, Україна, на ім`я ОСОБА_1 , для виплати заробітної плати від Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора ОСОБА_3 (військова частина НОМЕР_3 ).

Відповідно до довідки Головного центру підготовки особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_3 ) від 19.09.2023 року № 489, солдат ОСОБА_1 дійсно проходить навчання у Головному центрі підготовки особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військовій частині ( НОМЕР_3 ) з 25 серпня 2023 року по теперішній час.

22.09.2023 року він звернувся в усній формі до Соснівського відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з проханням зняти арешт з вказаного банківського рахунку, на який мені надходить заробітна плата, однак отримав відмову у знятті арешту з карткового рахунку для виплати заробітної плати, в усні формі йому було повідомлено, що зняття арешту з рахунків може бути вирішене в судовому порядку.

Судові рішення, відповідно до ст. 124 Конституції України, є обов`язковими до виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Законом України «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено. своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

За змістом статей 1, 5 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (стаття 43 Конституції України).

Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно - ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

За змістом статей 1, 5 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частин першої та другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною першою статті 48 Закону № 1404-VIII визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до частин першої та другої статті 68 Закону № 1404-VIII стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається:1) у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, 2) відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, 3) у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів, зокрема аліментів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Зазначена норма права визначає кошти, що складають заробітну плату як особливий об`єкт, на який може бути звернуто стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує таке стягнення відсутністю інших коштів та/або об`єктів для стягнення, видами боргових зобов`язань (періодичні платежі) та сумою стягнення.

Порядок звернення стягнення на заробітну плату також визначається Законом № 1404-VIII та розділом Х «Звернення стягнення на заробітну плату та інші види доходів боржника» Інструкції у відповідності до яких про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи(частина третя статті 68 Закону № 1404-VIII).

При цьому у відповідності до пунктів 4, 8 та 9 розділу Х Інструкції контроль за правильним і своєчасним відрахуванням із заробітної плати та інших доходів боржника здійснюється виконавцем за власною ініціативою (пункт 4 розділу Х Інструкції), а за кожною постановою про стягнення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, з якими боржник перебуває у трудових відносинах, щомісяця та після закінчення строку відповідних виплат або у разі звільнення працівника подається окремий звіт про здійснені відрахування та виплати за встановленою формою встановленою у додатку 9 до Інструкції). Звіт про здійснені відрахування та виплати долучається до матеріалів виконавчого провадження. Зазначений додаток № 9 передбачає період звіту, розмір нарахованої заробітної плати, розмір утриманих податків та інших обов`язкових платежів, відсоток стягнення та утриману суму на погашення боргу за виконавчим провадженням.

Відповідно частини першої статті 70 Закону розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Частинами другою та третьою статті 70 Закону № 1404-VIII передбачено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості:у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

З наведених норм права вбачається, що виконавець має повноваження звернути стягнення на заробітну плату боржника лише за відсутності іншого майна, на яке можливо звернення стягнення та для виконання рішення про стягнення періодичних платежів, однак у розмірі не більше 20 відсотків за наявності одного виконавчого документа та 50 відсотків заробітної плати за наявності декількох виконавчих документів (зведене виконавче провадження). Таке стягнення здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами-підприємцями, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Встановлення відрахувань у певному відсотковому визначенні від заробітної плати боржника покликане гарантувати людині право на своєчасне, у передбачені законом строки, одержання винагороди за працю, що становить одне з основних трудових прав людини, тому й законодавець обмежив розмір будь - яких утримань із заробітної плати, і таке обмеження є законодавчо встановленою забороною на накладення арешту на заробітну плату, що виплачена боржнику після таких утримань, або частину заробітної плати, що перевищує граничну межу таких відрахувань.

Накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20 квітня 2022 року у справі №756/8815/20 зазначила, що у випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів.

Жодних дій стосовно встановлення походження коштів на рахунок боржника державним виконавцем не було вчинено та перевірено зазначені обставини боржника, у зв`язку з чим виконавець в порушення пункту 1 частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII арешту з грошових коштів не зняв.

Оскільки на вказаний рахунок в АТ КБ «ПриватБанк», відкритий на ім`я боржника ОСОБА_1 , зараховується заробітна плата (грошове забезпечення), що підтверджується випискою банку по рахунку від 22.09.2023 року та довідкою виданої АТ КБ «ПриватБанк» від 22.09.2023 року, то не зняття арешту з цього рахунку порушує моє право на своєчасне одержання винагороди за працю, яка захищається законом (стаття 43 Конституції України).

Норми статті 41 Конституції України встановлюють принцип непорушності права приватної власності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку прочасткове задоволення скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 449 - 451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Баранова Сергія Анатолійовича, задовольнити частково.

Зобов`язати державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скасувати арешт накладений постановами від 23 січня 2019 року, 04 грудня 2020 року та 21 грудня 2022 року у виконавчому провадженні № 27012730, з коштів, які знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_2 , відкритий АТ КБ «ПРИВАТБАНК», Київ, Україна, в частині надходження заробітної плати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів.

Головуючий: В.А. Романенко