Єдиний унікальний номер 317/206/20
Провадження № 6/317/53/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Сакояна Д.І.

за участі:

секретаря судового засідання Сидоренка І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 , адвоката Усенка Антона Володимировича, про відстрочення виконання рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 27.07.2020 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Запорізької районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з онукою шляхом встановлення порядку участі діда та баби у вихованні онуки,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 , адвокат Усенко Антон Володимирович, звернувся до суду із заявою про відстрочення виконання рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 27.07.2020 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Запорізької районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з онукою шляхом встановлення порядку участі діда та баби у вихованні онуки.

Заява обґрунтована наступним.

У січні 2020 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування Запорізької районної державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з онукою шляхом встановлення порядку участі діда та баби у вихованні онуки.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 27.07.2020, залишеним в силі постановою Верховного Суду від 16.06.2021, позов задоволено частково.

На теперішній час ОСОБА_1 змушений звернутись до суду із заявою про відстрочення виконання рішення суду у зв`язку з тим, що через збройну агресію Російської Федерації проти України, 23.03.2022 заявник разом зі своєю донькою ОСОБА_4 виїхав до Швеції, аби його донька перебувала та зростала у безпеці. Виїзд було здійснено на законних підставах через офіційний пункт перетину кордону. Заявник вважає, що перебування доньки на території України наразі є небезпечним. ОСОБА_4 постійно проживає зі своїм батьком, що встановлено рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя, яке набрало законної сили 17.03.2022. По прибуттю в Швецію ОСОБА_4 отримала гідні умови проживання, повноцінне харчування і навчання. Заявник із донькою отримали посвідчення на проживання в Швеції, окрему квартиру та щомісячну офіційну грошову допомогу.

У серпні 2022 року ОСОБА_1 було подано заяву про відстрочення виконання рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 27.07.2020. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 31.08.2022 у задоволенні заяви було відмовлено. Постановою Запорізького апеляційного суду від 22.11.2022 заяву ОСОБА_1 було задоволено частково та відстрочено на строк один рік виконання рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 27.07.2020 в певній частині.

ОСОБА_1 наголошує на тому, що факт його перебування з донькою за межами України є обставиною, що істотно ускладнює виконання судового рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 27.07.2020, а тому просить суд на строк дії воєнного стану в Україні відстрочити його виконання в частині встановлення систематичних побачень два рази на місяць протягом восьми годин у будь-який вихідний день за домовленістю з батьком, діда ОСОБА_3 , баби ОСОБА_2 з онукою ОСОБА_4 за адресою їх місця проживання: АДРЕСА_1 , за відсутності батька та в частині надання додаткового дня побачень діду ОСОБА_3 та бабі ОСОБА_2 з онукою ОСОБА_4 , із ночівлею, за бажанням дитини, за відсутності батька, щороку у період канікул.

Представником позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , адвокатом Коломоєць І.В., подано до суду письмові заперечення на заяву. На переконання позивачів дана заява направлена на умисне невиконання рішення суду. ОСОБА_1 повністю ігнорує вказане рішення, а також права бабусі, дідуся і матері дитини на їх спілкування. Наразі фактичне місце проживання ОСОБА_4 невідоме. На думку позивачів батько використовує доньку з метою уникнення мобілізації. Перепон для виконання рішення суду немає, оскільки з початку воєнного стану позивачі евакуювалися з України та наразі перебувають у Польщі, наміру везти онуку до м. Запоріжжя не мають. Додані до заяви ОСОБА_1 документи щодо дозволу проживання ОСОБА_4 у Швеції є простроченими, доказів продовження терміну їх дії суду не надано. З огляду на викладене, представник позивачів просить суд у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

У відповіді на заперечення на заяву про відстрочення виконання рішення, представник заявника, адвокат Шелудько О.О., зазначає, що на ОСОБА_1 лежить першочерговий обов`язок забезпечення безпеки доньці. Представник заявника наголошує, що на момент звернення з виконавчими листами до виконавчої служби ОСОБА_2 не вказала, що фактично знаходиться в Польщі. ОСОБА_1 ніколи не чинив перешкод у спілкуванні дитини з дідом та бабою, постійно інформує їх про стан здоров`я та місцезнаходження онуки, що підтверджується листуванням у мобільному за стосунку «Viber». З боку позивачів не надано жодних доказів того, що ОСОБА_1 створює перешкоди у спілкуванні доньки з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Натомість позивачі пред`явили виконавчі листи до виконання, що призводить до потреби у фактичному поверненні дитини у м. Запоріжжя. Звинувачення ОСОБА_1 в ухиленні від виконання військового обов`язку не підкріплені жодними доказами.

Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи заявник ОСОБА_1 та його представники у судове засідання не з`явились. У заяві від 12.10.2023 адвокат Сеньків І.М. просила здійснювати розгляд справи за її відсутності.

Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх представник у судове засідання не з`явились. У заяві від 12.10.2023 адвокат Коломоєць І.В. просила здійснювати розгляд справи за відсутності позивачів та їх представника.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник третьої особи у судове засідання не з`явився. У заяві від 12.10.2023 представник третьої особи ОСОБА_5 просила здійснювати розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 27.07.2020, залишеним в силі постановою Верховного Суду від 16.06.2021, позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Запорізької районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з онукою шляхом встановлення порядку участі діда та баби у вихованні онуки задоволено частково, позивачам усунуто перешкоди у спілкуванні з онукою та встановлено наступний графік для зустрічей та участі діда ОСОБА_3 та баби ОСОБА_2 у вихованні онуки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

1) надавати можливість діду ОСОБА_3 та бабі ОСОБА_2 вільно спілкуватись із онукою, ОСОБА_4 , з 08 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. засобами телефонного зв`язку та через мобільний додаток «Viber»;

2) встановити систематичні побачення два рази на місяць протягом восьми годин, у будь-який вихідний день за домовленістю з батьком, діда ОСОБА_3 , баби ОСОБА_2 з онукою ОСОБА_4 за адресою їх місця проживання: АДРЕСА_1 , без присутності батька;

3) щороку у період канікул надати діду ОСОБА_3 та бабі ОСОБА_2 додатковий день побачень із онукою ОСОБА_4 із ночівлею, за бажанням дитини, без приступності батька.

У серпні 2022 року ОСОБА_1 було подано заяву про відстрочення виконання рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 27.07.2020.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 31.08.2022 у задоволенні заяви було відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 22.11.2022 заяву ОСОБА_1 було задоволено частково, відстрочено на строк один рік виконання рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 27.07.2020 в частині встановлення систематичних побачень два рази на місяць протягом восьми годин у будь-який вихідний день за домовленістю з батьком, діда ОСОБА_3 , баби ОСОБА_2 з онукою ОСОБА_4 за адресою їх місця проживання: АДРЕСА_1 , за відсутності батька та в частині надання додаткового дня побачень діду ОСОБА_3 та бабі ОСОБА_2 , із онукою ОСОБА_4 із ночівлею, за бажанням дитини, за відсутності батька щороку у період канікул.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у правах. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження, без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс. Право на виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення чи зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Частиною 5 ст. 435 ЦПК України визначено, що розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Представник ОСОБА_1 у поданій заяві просить відстрочити виконання рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 27.07.2020 в певній частині на строк дії воєнного стану в Україні, посилаючись на збройну агресію Російської Федерації проти України.

Суд враховує, що питання відстрочення виконання судового рішення вже вирішувалось постановою Запорізького апеляційного суду від 22.11.2022. Суд апеляційної інстанції, як виключення, посилаючись на складну безпекову ситуацію, відстрочив виконання рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 27.07.2020 на строк один рік в частині встановлення систематичних побачень два рази на місяць протягом восьми годин у будь-який вихідний день за домовленістю з батьком, діда ОСОБА_3 , баби ОСОБА_2 з онукою, ОСОБА_4 , за адресою їх місця проживання: АДРЕСА_1 , за відсутності батька та в частині надання додаткового дня побачень діду ОСОБА_3 та бабі ОСОБА_2 , із онукою, ОСОБА_4 , із ночівлею, за бажанням дитини, за відсутності батька щороку у період канікул.

На теперішній час, у контексті застосування ч. 5 ст. 435 ЦПК України, суд першої інстанції позбавлений можливості знову відтерміновувати виконання рішення суду.

Введення воєнного стану на території України та складна безпекова ситуація не можуть бути єдиною та безумовною підставою для неодноразового відстрочення виконання рішення суду чи відстрочення його на невизначений термін.

Суд звертає увагу на те, що на стадії виконання судового рішення допускається не тільки відстрочення судового рішення, а й зміна чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Отже, під час виконання рішення суду сторони не позбавлені можливості узгодити найбільш сприятливі для дитини та компромісні для позивачів та відповідача способи побачень, які не будуть для кожного з них надмірним тягарем та забезпечать підтримання принаймні мінімального зв`язку між дідом, бабою та їх онукою, а також забезпечать для усіх належні безпекові умови. Суд не може не врахувати, що тривале невиконання рішення суду у частині побачень лише сприяє послабленню родинного зв`язку між дідом, бабою та їх онукою.

Врахувавши обставини справи, зваживши на те, що виконання рішення суду від 27.07.2020 вже було відстрочено на строк один рік, суд дійшов висновку, що передбачені законом підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 відсутні, а тому у її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. 258-261, 435 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 , адвоката Усенка Антона Володимировича, про відстрочення виконання рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 27.07.2020 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Д.І. Сакоян