КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 758/1751/22

провадження номер: 22-ц/824/11259/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Гуля В.В., Нежури В.А.,

за участю секретаря - Мазурок О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27 березня 2023 року у складі судді Притули Н.Г., у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «ДТЕК «Київські електромережі» про визнання права на проведення заліку зустрічних однорідних вимог, визнання зобов`язання припиненим,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «ДТЕК «Київські електромережі» (далі - ПрАТ «ДТЕК «Київські електромережі») про визнання права на проведення заліку зустрічних однорідних вимог, визнання зобов`язання припиненим.

Позовна заява мотивована тим, що між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством «Київенерго» (далі - ПАТ «Київенерго»), перейменованим в подальшому на акціонерне товариство «Київенерго» (далі - АТ «Київенерго»),було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (особовий рахунок № НОМЕР_1 ). 28 грудня 2004 року між позивачкою та АТ «Київенерго» було укладено договір про постачання електричної енергії (особовий рахунок № НОМЕР_2 ).

Позивачка вказувала, що 30 січня 2022 року вона отримала попередження від ПрАТ «ДТЕК «Київські електромережі» про припинення постачання електричної енергії №3/01/5/Н-1835 від 18 січня 2022 року, згідно з яким станом на 01 січня 2019 року у неї утворився борг за спожиту електричну енергію в сумі 1 014 грн 16 коп. та її попереджено, що у разі непогашення цієї заборгованості електропостачання її помешкання буде припинено, починаючи з 10 лютого 2022 року з 08 год 00 хв. Водночас, станом на 01 квітня 2018 року переплата за постачання послуг з централізованого опалення на користь позивачки складала 3 942 грн 98 коп. Вказувала, що борг АТ «Київенерго» перед нею по переплаті за централізоване опалення виник до 01 квітня 2018 року, а її борг за оплату електричної енергії виник до 01 січня 2019 року, тобто за час, коли послуги надавались саме АТ «Київенерго».

Зазначала, що 24 квітня 2018 року Київською міською радою прийнято рішення №517/4581 про завершення укладеної з АТ «Київенерго» Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу міста Києва від 27 вересня 2001 року. З 01 травня 2018 року АТ «Київенерго» припинило діяльність у сфері теплопостачання та повідомило про припинення дії пропозиції (публічної оферти) мешканцям житлових будинків міста Києва відносно укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню, який було опубліковано в газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111(4511) та від 12 червня 2015 року № 83(4679). Майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, повернене з володіння та користування АТ «Київенерго» після припинення вищезазначеної Угоди, закріплене на правах господарського відання за комунальним підприємством «Київтеплоенерго» Київської міської державної адміністрації (далі - КП «Київтеплоенерго»). Таким чином, послуги з теплопостачання з 01 травня 2018 року мали надаватись вже КП «Київтеплоенерго», а не АТ «Київенерго». Разом з тим, КП «Київтеплоенерго» не є правонаступником прав та зобов`язань АТ «Київенерго», а тому сплачені позивачкою кошти у сумі 3 942 грн 98 коп. за послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення не були враховані КП «Київтеплоенерго» за надання послуг з теплопостачання у майбутні періоди. Також АТ «Київенерго» не повернуло переплату та послуги з теплопостачання АТ «Київенерго» за період часу з 01 квітня 2018 року, а послуги з теплопостачання АТ «Київенерго» надані не були.

Зазначала, що 27 червня 2019 року вона на підставі положень ст.601 ЦК України звернулась до відповідача із заявою про зарахування зустрічних однорідних зобов`язань у сумі 1 814 грн 16 коп., однак така заява задоволена не була.

З урахування наведеного, ОСОБА_1 просила:

- визнати її право на проведення заліку зустрічних однорідних вимог за договором на поставку електроенергії (особовий рахунок № НОМЕР_2 ), укладеному між ОСОБА_1 та АТ «Київенерго» 28 грудня 2004 року та договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) на суму 1 814 грн 16 коп., укладеному між ОСОБА_1 та АТ «Київенерго»;

- визнати такими, що припинились зобов`язання ОСОБА_1 по оплаті електроенергії в сумі 1 814 грн 16 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 27 березня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки позивачка не надала суду доказів того, що відповідач ПрАТ «ДТЕК «Київські електромережі» є правонаступником АТ «Київенерго» в частині зобов`язань з повернення переплати за послугу централізованого опалення, що утворилася станом на квітень 2018 року у розмірі 3 942 грн 98 коп., то відсутні підстави для визнання за позивачкою права на проведення заліку зустрічних однорідних вимог за договором на поставку електроенергії, укладеному між ОСОБА_1 та АТ «Київенерго» та за договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення на суму 1 814 грн 16 коп. і, відповідно, визнання таким, що припинилось зобов`язання ОСОБА_1 по оплаті електроенергії в сумі 1 814 грн 16 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити повністю, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, при вирішення справи суд першої інстанції безпідставно не застосував положення ст.ст.518, 603 ЦК України, не надавши аргументам позивачки належної оцінки. Наголошує, що згідно з вимогами чинного законодавства заміна кредитора у зобов`язанні за загальним правилом не впливає на його зміст, а тому права боржника щодо нового кредитора залишаються такими саме, як і його права первісного кредитора. Саме боржнику надається право висувати проти вимог нового кредитора ті ж саме заперечення, які він мав проти первісного кредитора. Це можуть бути, в тому числі, зустрічні вимоги до первісного кредитора. Обсяг та зміст заперечень боржника визначається на момент одержання ним письмового повідомлення про заміну кредитора.

Вказує, що суд не звернув уваги на те, що підставою її позову є не належність ПрАТ «ДТЕК «Київські електромережі» до правонаступників АТ «Київенерго», а право боржника висувати проти нового кредитора вимогу, яку він мав до попереднього кредитора, строк виконання за якою настав та яка ним не виконана.

Зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про відмову в позові з тих підстав, що позивачка не надала суду доказів, що відповідач є правонаступником АТ «Київенерго» в частині зобов`язань з повернення переплати за послугу централізованого опалення. Позивачка вважає, що суд необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання її адвоката про витребування доказів для підтвердження того, що саме відповідач є правонаступником АТ «Київенерго» в частині зобов`язань з повернення переплати за послугу централізованого опалення. Вказує, що суд першої інстанції не встановив необхідних обставин справи та не надав оцінки наведеним нею аргументам.

Представник ПрАТ «ДТЕК «Київські електромережі» - адвокат Іваненко І.П. подала відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що суд першої інстанції правомірно надав оцінку природі виникнення переплати у розмірі 3 942 грн 98 коп. та на підставі наявних у справі доказах визначив, що дана переплата утворилася за послуги опалення за квартиру АДРЕСА_1 станом на травень 2018 року (послуга за квітень 2018 року). Вказує, що виходячи з того, що переплата за послугу централізованого опалення розмірі 3 942 грн 98 коп. не передавалась ПрАТ «ДТЕК «Київські електромережі», а відійшла до КП «Київтеплоенерго», тому у позивачки не виникало право кредитора по відношенню до відповідача про повернення цих коштів. Вважає, що в даних відносинах не дотримано вимоги зустрічності, а сама заява є недійсним одностороннім правочином. Крім того, вказує, що після направлення у 2019 році заяви про зарахування, позивачкою проведено у 2021 році оплату у розмірі 800 грн 00 коп., тим самим зменшивши загальну суму боргу перед відповідачем до 1 014 грн 16 коп., на яку було виставлено попередження про припинених електропостачання від 18 січня 2022 року № 3/01/5/Р-1835.

Зазначає, що наявними у справі доказами підтверджено, що відповідач не є правонаступником ПАТ «Київенерго» в частині зобов`язання з повернення переплати за послугу з централізованого опалення, а тому відсутні підстави для задоволення позову про проведення заліку зустрічних однорідних вимог. Також вказує, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання представника позивачки про витребування доказів, оскільки таке клопотання подане з порушенням встановленого законом порядку та з недотриманням розумних строків, передбачених ЦПК України. З урахуванням наведеного, представник відповідача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

03 жовтня 2023 року позивачка ОСОБА_1 подала до Київського апеляційного суду додаткові пояснення, в яких вказує, що у даному випадку зустрічна вимога боржника ( ОСОБА_1 ) до нового кредитора - ПрАТ «ДТЕК «Київські електромережі» щодо повернення переплати за теплову енергію первісному кредитору ПАТ «Київенерго» виникає саме в силу закону (ч.1 ст.603 ЦК України), а не в силу інших обставин (укладених правочинів, правонаступництва) щодо відсутності яких наголошує відповідач. Наголошує, що за змістом положень ч.2 ст.603 ЦПК України зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Така заява щодо зарахування зустрічних однорідних вимог була зроблена ОСОБА_1 27 червня 2019 року, яка наявна в матеріалах справи, але незаконно не визнається відповідачем, який до того ж погрожує відключенням електроенергії, незважаючи на те, що такі дії є небезпечними для позивачки, оскільки вона є лежачою тяжкохворою і потребує постійного стороннього догляду.

Також 03 жовтня 2023 року ОСОБА_1 подала до Київського апеляційного суду клопотання, у якому просить залучити ОСОБА_2 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_2 є сином позивачки та єдиним близьким родичом. Їй 92 роки, вона є інвалідом II групи, має низку хронічних захворювань і не здатна до самостійного обслуговування, у зв`язку з цим потребує постійного стороннього догляду. Вказує, що усі комунальні платежі, в тому числі, платежі за електроенергію у квартирі протягом більш ніж десяти років оплачує ОСОБА_2 , адже вона офіційно перебуває на його утриманні. Також ОСОБА_2 виділяє їй половину усіх своїх доходів в якості аліментів. Тому у разі відмови у задоволенні позову, сума заборгованості, що є предметом спору, а також усі судові витрати, фактично будуть покладені на її сина - ОСОБА_2 .

Крім того, 03 жовтня 2023 року ОСОБА_2 подав до Київського апеляційного суду клопотання про залучення його до участі у розгляді справи в якості третьої особи на стороні позивачки, в якому посилається на те, що позивачка ОСОБА_1 офіційно перебуває на його утриманні, оскільки він за рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 03 листопада 2014 року у справі №761/21116/14-ц виділяє ОСОБА_1 в якості аліментів половину своїх доходів (заробітну плату та пенсію). На даний час він протягом останніх п`яти років проживає з позивачкою в її квартирі для забезпечення їй належного догляду і щомісячно витрачає на покриття комунальних витрат близько 100% суми, що становить сплачувані ним на користь ОСОБА_3 аліменти. Тому вважає, що рішення суду у даній справі безпосередньо вплине на його права на обов`язки.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні вказаних клопотань позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за їх безпідставністю.

Позивачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена апеляційним судом шляхом надсилання судової повістки - повідомлення 14 вересня 2023 року на її електронну адресу: «ІНФОРМАЦІЯ_1, яка того ж дня була доставлена на її електронну адресу, що підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду.

Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно з п.2 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи.

За таких обставин, позивачка вважається належним чином повідомленою про розгляд справи.

Позивачка ОСОБА_3 про причини неявки суду не повідомила, заяву про відкладення розгляду справи не подавала.

Зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, якою передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала неявку позивачки такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника «ДТЕК «Київські електромережі» - адвоката Іваненко І.П., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Згідно із ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних права та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти.

Статтею 509 ЦК України, передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_1 та АТ «Київенерго» було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води в квартиру АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ).

28 грудня 2004 року між ОСОБА_1 та АТ «Київенерго» було укладено договір про постачання електричної енергії до зазначеної квартири (особовий рахунок № НОМЕР_2 ).

Із наданої позивачкою копії квитанції вбачається, що станом на травень 2018 року (послуги за квітень) переплата ОСОБА_1 за послуги опалення за квартиру АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) становить 3 942 грн 98 коп. (а.с.6).

З матеріалів справи вбачається, що 18 січня 2022 року АТ «Київенерго» направило ОСОБА_1 попередження про припинення електропостачання №3/01/5/Н-1835 з вимогою сплатити заборгованість за електричну енергію, спожиту до 01 січня 2019 року у розмірі 1 014 грн 16 коп. та попередження про припинення електропостачання у випадку такої несплати (а.с.7).

27 червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до АТ «Київенерго» із заявою, в якій просила зарахувати суму заборгованості у розмірі 1 814 грн 16 коп. та припинити зобов`язання зарахуванням. Також ОСОБА_1 зазначала, що борг за оплату електричної енергії виник до 01 січня 2019 року, тобто за час, коли послуги надавались саме АТ «Київенерго» та переплата за послуги централізованого опалення існує в розмірі 3 942 грн 98 коп. (а.с.9).

Відповідно до змісту ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема зарахуванням (стаття 601 ЦК України).

Відповідно до ст.601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін за одночасної наявності трьох умов: вимога про зарахування є зустрічною; вимога є однорідною; строк виконання за зустрічною вимогою або настав, або невстановлений договором, або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 646/3402/17 (провадження № 61-45299св18).

У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.3 ст.82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

20 червня 2017 року Київською міською радою прийнято рішення № 439/2661 «Про припинення угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної з Київською міською адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», яким вирішено продовжити дію Угоди до 26 квітня 2018 року включно, та внести відповідні зміни до Угоди (а.с.116-117).

24 квітня 2018 року Київською міською радою прийнято рішення № 517/4581, відповідно до якого продовжено дію Угоди від 27 вересня 2001 року, укладеної між Акціонерною енергетичною компанією «Київенерго» (енергопостачальник), яка змінила найменування на ПАТ «Київенерго» та Київською міською державною адміністрацією щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу міста Києва, до 31 липня 2018 року в частині користування майном ТЕЦ-5, ТЕЦ-6, електроенергетичним майном, необхідним для передачі та постачання електричної енергії, майном сміттєспалювального заводу, розташованого за адресою: вул. Колекторна, 44 у Дарницькому районі міста Києва, що є комунальною власністю територіальної громади міста Києва та відповідно до Угоди перебуває у володінні та користування ПАТ «Київенерго», в частині іншого майна дію Угоди продовжено до 30 квітня 2018 року (а.с. 118-120).

Вказане майно в подальшому було закріплене за Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на праві господарського відання на виконання розпорядження Київської міської державної адміністрації від 27 грудня 2017 року № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» (121-122).

За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 Комунальному підприємству «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам (а.с.125).

28 березня 2018 року в газеті «Хрещатик» № 34 (5085) опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», як виконавцем, послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Повідомленням визначено, що відповідно до норм статті 634 ЦК України договір приєднання вважається акцептованим усіма споживача, які у встановленому порядку не надали заперечення щодо умов цього договору.

Таким чином ПАТ «Київенерго» припинило діяльність у сфері теплопостачання та новим виконавцем послуг з центрального опалення (ЦО) та централізованого постачання гарячої води (ЦПГВ) стало Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго».

Водночас згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також статуту ПрАТ «ДТЕК «Київські електромережі», за 2018 рік видами економічної діяльності ПрАТ «ДТЕК «Київські електромережі» є: розподілення електроенергії (основний); професійно-технічна освіта, рекламні агентства, будівництво споруд електропостачання та телекомунікацій (а.с.99-100).

Отже, наявними у матеріалах справи доказами та офіційними публічними даними з відкритих джерел беззаперечно підтверджено, що відповідач ПрАТ «ДТЕК «Київські електромережі» не є правонаступником АТ «Київенерго» в частині зобов`язань з повернення переплати за послугу централізованого опалення, що утворилася станом на квітень 2018 року у розмірі 3 942 грн 98 коп., так як ПрАТ «ДТЕК «Київські електромережі» не було та не є надавачем послуг з центрального опалення (ЦО) та централізованого постачання гарячої води (ЦПГВ) у місті Києві.

Установивши вказані обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання за позивачкою права на проведення заліку зустрічних однорідних вимог шляхом зарахування переплачених ОСОБА_1 коштів за послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в рахунок по оплаті боргу за електроенергію, та відповідно припинення у ОСОБА_1 зобов`язання зі сплати боргу.

Таким чином рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що підставою позову ОСОБА_1 є не належність ПрАТ «ДТЕК «Київські електромережі» до правонаступників АТ «Київенерго», а право боржника висувати проти нового кредитора вимогу, яку він мав до попереднього кредитора, є необґрунтованими, оскільки ПрАТ «ДТЕК «Київські електромережі» є новим кредитором ОСОБА_1 щодо оплати послуг за електропостачання та не є правонаступником отримувача коштів у сумі 3 942 грн 98 коп., які були сплачені позивачкою за послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що виключає застосування передбаченого інститутом ст.601 ЦК України механізму припинення зобов`язання, внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог.

Враховуючи, що наявними у матеріалах справи доказами та офіційними публічними даними з відкритих джерел беззаперечно підтверджено, що ПрАТ «ДТЕК «Київські електромережі» не є правонаступником АТ «Київенерго» в частині зобов`язань з повернення переплати за послугу централізованого опалення, то колегія суддів вважає, що постановлення судом першої інстанції ухвали від 27 березня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання представника позивачки - ОСОБА_4 про витребування доказів не впливає на правильність висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання права на проведення заліку зустрічних однорідних вимог, визнання зобов`язання припиненим.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: