Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 297/2287/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

12.10.2023 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Леньо В.В., за участю: секретаря судового засідання Казимірська Н.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» звернулося в суд із позовною заявою до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що ТОВ «Авентус Україна» є фінансовою установою, з якою 05.09.2021 року ОСОБА_1 уклала електронний договір № 4730228 про надання споживчого кредиту на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», розміщених на сайті, за яким відповідачка отримала кредит в сумі 20000 грн. на 30 днів до 05.10.2021 року шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки зі сплатою ним відсотків в сумі 1,90% в день.

Відповідачка свої зобов`язання перед кредитором не виконала, не уклала угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору в зв`язку із чим за п. 4.3 Кредитного договору останній був автоматично пролонговано на 90 календарних днів. ОСОБА_1 не здійснювала оплат, не виконала своїх боргових зобов`язань перед кредитором. 21 червня 2022 між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактором, було укладено Договір факторингу № 21-06/2022, за яким клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором № 4730228, про що відповідачку було повідомлено.

Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору не сплачена та складає 20 000 грн. з тіла кредиту та 45 340 грн. з нарахованих процентів, а всього 65 340 грн. Оскільки до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі 653400 грн., то боржник за ч. 2 ст. 625 ЦК зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 16 727,04 грн., а також три проценти річних від простроченої суми в сумі 2910,76 грн..У зв`язку з невиконання відповідачкою умов договору, просили суд стягнути з неї на користь позивача борг за договором кредиту в сумі 65 340 грн., інфляційні втрати в сумі 16 727,04 грн., 3% річних в сумі 2 910,76 грн., а також витрати на оплату судового збору в сумі 2 147,20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн..

Ухвалою суду від 19 вересня 2023 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.

Представник позивача до суду не прибув, в матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, вважається належним чином повідомленою про день час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомила, будь яких клопотань на адресу суду від неї не надходило, правом відзиву не скористалася.

Суд, відповідно до ч. 1ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності дост.247ч.2ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

За правилами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

На підставі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Ст. 1048 ЦК визначено: позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно із ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

П. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом ч. 1-5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

На підставі ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК якщо сторони домовились укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК).

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Тобто, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є комбінацією цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19.

Судом встановлено, що 05.09.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису шляхом використання одноразового ідентифікатора було укладено договір про надання споживчого кредиту № 4730228, за умовами якого кредитор надав боржнику кредит у сумі 20 000 грн. шляхом перерахунку на реквізити платіжної карти № НОМЕР_1 споживача строком на 30 днів, тобто до 05.10.2021 року, за яким нараховується загальні відсотки в розмірі 1,90% на добу з можливістю пролонгації та авто пролонгації, що підтверджується таблицею обчислення загальної вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту ( а.с.75-80)

Між сторонами було укладено паспорт споживчого кредиту в якому міститься інформація до укладення договору про споживчий кредит, а саме ліміт кредиту, строк повернення, тип процентної ставки: фіксована, розмір процентної ставки 1, 90.

Видача ТОВ «Авентус Україна» кредиту ОСОБА_1 у сумі 20 000 грн. підтверджується відомостями про зарахування даної суми на реквізити платіжної карти НОМЕР_1 споживача (а.с.99).

Договір від 05.09.2021 року був підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, чим підтверджено укладання між ним та ТОВ «Авентус Україна» такої угоди, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт кредитора за допомогою логіну та пароля договір між сторонами не був би укладений, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

За умовами п. 1.5, 4.2, 4.3 кредитного договору № 4730228 від 05.09.2021 року, укладеного ТОВ «Авентус Україна» із ОСОБА_1 вбачається, що загальні відсотки за користування кредитними коштами нараховуються позичальнику в разі пролонгації строку дії договору за ініціативою споживача шляхом здійснення ним платежу на рахунок кредитора, який у свою чергу має право пролонгувати такий договір шляхом направлення споживачу на номер мобільного телефону чи адресу електронної пошти повідомлення про погодження нового строку кредиту. При цьому якщо на момент закінчення договору кредиту у позичальника наявна заборгованість, то строк кредиту продовжується автоматично до 90 днів поспіль.

Таким чином через наявність на момент закінчення строку кредитування (05.10.2021 року) в позичальника заборгованості за договором № 4730228, то строк кредиту був кредитором за п. 4.3 такої угоди правомірно подовжений ще на 90 днів, внаслідок чого суд вважає законним нарахування відповідачу відсотків в загальній сумі 45 340 грн.

Отже, внаслідок відсутності доказів проведення оплати відповідачем за умовами договору кредиту № 4730228 доведена представником позивача перед судом загальна сума боргу відповідача за таким договором становить відповідно 65 340 грн. (20 000 + 45 340 = 65340).

Між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та ТОВ «Авентус Україна» 21.06.2022 року було укладено договір факторингу № 21-06/2022, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права грошової вимоги до боржників, зокрема, до ОСОБА_1 за договором № 4730228 від 05.09.2021 року, що підтверджується актом прийому-передачі Реєстру Боржників від 21.06.2022 року

Про укладання договору факторингу відповідачку було повідомлено на електронну адресу (а.с.35) та засобами поштового зв`язку (а.с. 104-105).

Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином права вимоги за договором кредитування № 4730228 від 05.09.2021 року, укладеним ОСОБА_1 із первісним кредитором, перейшло до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна».

Відповідачка ОСОБА_1 13.10.2021 року здійснила часткову оплату процентів на рахунок Кредитора в розмірі 260 грн.00 коп. В подальшому належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредиту та процентів за користування ним, внаслідок чого у утворилась заборгованість в розмірі 65 340 грн., яку остання повинна сплатити на користь позивача.

Щодо заявлених вимог сплати інфляційних втрат та 3-х відсотків річних, суд зазначає наступне.

З 24.02.2022 р. по теперішній час у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 за №64/2022» за №2102-ІХ від 24.02.2022 та Указу Президента України №133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні діє воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався і діє на теперішній час.

П. 18 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України (в редакції з 17 березня 2022 року) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у 30-денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» не мали права нараховувати у період дії в Україні воєнного стану ОСОБА_1 , яка мала прострочення виконання грошового зобов`язання за договором № 4730228, як 3% річних, так й інфляційних втрат, оскільки за законом відповідачка звільнена від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК.

Суд вважає вимоги позивача щодо стягнення інфляційних втрат в розмірі 16 727, 04 гривень та трьох відсотків річних в розмірі 2 910,76 гривень за період з лютого 2022 року по травень 2023 року згідно із ст. 625 ч. 2 ЦК необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На адресу суду надійшло клопотання представника ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» в якому просили розгляд справи проводити без представника позивача, просили задовольнити позовні вимоги, не заперечували щодо заочного розгляду справи.

Отже, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» скористалися своїм правом щодо подання доказів на власний розсуд.

На підставі наведеного, виходячи із принципів об`єктивності, реальності і справедливості, суд вважає за необхідне стягненню з відповідачки на користь позивача сума заборгованості за кредитом у розмірі в розмірі 65340 грн., з яких 20000 грн. основний борг та 45340 грн. заборгованість з відсотків.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак,з відповідачана користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрат у розмірі частки задоволених позовних вимог, що становить 1651,00 грн.).

Щодо витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом ст. 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Приписами ст. 141 ЦПК визначено: розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення.

Ч. 3 ст. 141 ЦПК закріплено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. підтверджуються: ордером адвоката № 1075167 (а.с.81); договором № 07/07-2022 від 07.07.2022 р. про надання правничої допомоги адвокатом Крюкова М.В. де визначено, що оплата за надані послуги складається з суми вартості послуг, зазначенх в рахунку-фактурі (а.с.19-21); рахунком на оплату послуг адвоката за збір доказів (4000 грн.), складання позову (5000 грн.) та подання позовної заяви до суду (1000 грн.) (а.с.102); платіжною інструкцією від 29 червня 2023 р. про оплату ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» послуг адвоката в сумі 10 000 грн.(а.с. 98 зворотній)

Отже, з огляду на зазначені норми права, правову позицію Великої Палати Верховного Суду та встановлені обставин справи, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу підлягають задоволенню, оскільки вони пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим за відсутності клопотання відповідача про зменшення їх розміру, а також при цьому були дотримані критерії розумності їх вартості.

У зв`язку із частковим задоволенням вимог ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», то витрати позивача на професійну правничу допомогу у сумі 10 000 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відповідно до частки задоволених судом вимог, тобто в сумі 7689,00 грн. (10 000 х 76,89% = 7689,00).

Керуючись ст.ст.11,14-16,610-612,623,625,629,1054-1055 Цивільного кодексу України, ст.ст.2,18,77-81,259,263-265,280-281 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ТОВАРИСТВА ЗОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ«ФІНТРАСТ УКРАЇНА`до ОСОБА_1 про стягненнязаборгованості закредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» місце знаходження: 03150, місто Київ, вул..Загородня будинок, 15 офіс 118/2 заборгованість за до кредитним договором № 4730228 від 05.09.2021 року в розмірі 65 340 гривень 00 копійок.

В іншій частині вимог ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» судовий збір у сумі 1651 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» витрати на правову допомогу в розмірі 7689 гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення копії рішення суду.

ГоловуючийВ. В. Леньо