справа № 492/724/20
провадження № 2-з/492/1/23
УХВАЛА

відмову в задоволенні заяви про забезпечення доказів

27 січня 2023 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Гусєвої Н.Д.,

при секретарі судового засідання Рябчук О.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні заяву відповідачки ОСОБА_1 про забезпечення доказів у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Новокапланської сільської ради Арцизького району Одеської області про визнання заповіту недійсним, -

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Новокапланської сільської ради Арцизького району Одеської області про визнання заповіту недійсним.

Цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Новокапланської сільської ради Арцизького району Одеської області про визнання заповіту недійсним, перебувала у провадженні судді Арцизького районного суду Одеської області Череватої В.І., якою по справі виконані певні процесуальні дії.

Ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 17 червня 2020 року відкрито провадження у справі, її розгляд призначений за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 17 грудня 2020 року у справі призначено судово-психіатричну експертизу, провадження у справі було зупинено до закінчення експертного дослідження та отримання судом експертного висновку.

У зв`язку із припиненням терміну повноважень судді Череватої В.І. зазначена цивільна справа була передана судді Гусєвій Н.Д., згідно Реєстру судових справ і матеріалів, переданих на розгляд головуючому судді 25 січня 2023 року.

Ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 25 січня 2023 року поновлено провадження у справі, зазначена цивільна справа прийнята до провадження, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Як вбачається з матеріалів справи 03 грудня 2020 року до суду від відповідачки ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення доказів, шляхом допиту свідків, яка не розглянута попереднім складом суду, згідно якої відповідачка просить викликати та допитати в якості свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Учасники справи повідомлялися про дату, час та місце судового засідання по розгляду заяви про забезпечення доказів, але в судове засідання не з`явилися, проте, відповідно до ч. 3 ст. 116 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду поданої заяви.

У зв`язку з неявкою в підготовче судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву про забезпечення доказів, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати клопотання.

Згідно з ч. 1 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Відповідно до ч. 2 ст. 116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є, зокрема, допит свідків.

Згідно з ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 76, ч. 2 ст. 78 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі ст. 225, ч. 2 ст. 1257 ЦК України суд за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов`язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Відповідно до роз`яснень, що викладені у п. 16 постанови Пленум Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам роз`яснено, що правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 105 ЦПК України зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї із сторін.

Як вбачається з заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів шляхом допиту свідків, в обґрунтування заяви заявниця посилається на те, що свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 можуть спростувати доводи позивача про те, що його дружина на момент складання заповіту могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, оскільки під час знаходження на стаціонарному лікуванні їй вводили наркотичні знеболюючі препарати.

Судом встановлено, що звертаючись із заявою про забезпечення доказів, шляхом допиту свідків, в порушення вимог ч. 1 ст. 116 ЦПК України відповідачка ОСОБА_1 просила допитати свідків, які можуть спростувати або підтвердити обставини, зокрема, перебування особи в стані, коли вона не могла (або могла) усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла (або могла) керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо), які можуть бути підтверджені лише висновком судово-психіатричну експертизи, яку суд призначає за клопотанням хоча б однієї із сторін.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що факт усвідомлення заповідачем значення своїх дій та можливість керувати ними, який за законом має бути підтверджений певними засобами доказування, а саме, письмовими доказами, не може підтверджуватись іншими засобами доказування, в тому числі показаннями свідків, суд дійшов висновку, що заява відповідачки ОСОБА_1 про виклик свідків є необґрунтованою та такою що не підлягає задоволенню.

Суд також вважає за необхідне роз`яснити відповідачці ОСОБА_1 , що вона не позбавлена можливості повторно звернутися до суду з заявою про забезпечення доказів.

Керуючись ст. ст. 12, 43, 78, 81, 116, 247, 258-260 ЦПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні заяви відповідачки ОСОБА_1 про забезпечення доказів - відмовити.

Роз`яснити, що заявниця не позбавлена можливості повторно звернутися до суду з заявою про забезпечення доказів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Гусєва Н.Д.