ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 жовтня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/3509/21

Головуючий у першій інстанції Бездідько В. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1242/23

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.

секретар: Шкарупа Ю.В.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Наташа-Агро»

Особа, яка подала апеляційну скаргу: Товариство з обмеженою відповідальністю «Наташа-Агро»

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Наташа-Агро» про повернення земельної ділянки, (суддя Бездідько В.М.), ухвалене о 10 год. 26 хв. у м. Прилуки, повний текст рішення складено 26 липня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Наташа-Агро» про зобов`язання повернути земельну ділянку. В обґрунтування позовних вимог вказував на те,що йому належить на праві власності земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,4010 га з кадастровим номером №:03:000:0129 розташована на території Жовтневої сільської ради Прилуцького району Чернігівської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 березня 2021 року. Зазначена земельна ділянка ним успадкована після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя ОСОБА_2 передала у користування вище зазначену земельну ділянку ТОВ «Наташа-Агро» за що отримувала орендну плату. Після смерті матері та отримання примірника договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером №:03:000:0129 від 25.08.2015року позивач з`ясував, що підпис у зазначеному договорі вчинений не ОСОБА_2 .Оскільки укладений нібито договір оренди земельної ділянки від 25.08.2015 року не відповідає вимогам ст. ст.202, 203,205,215 ЦК України позивач 16.08.2021 року звернувся з письмовою заявою до відповідача в якій просив повернути належну йому земельну ділянку, але відповіді на неї не отримав та земельна ділянка йому не була повернута. Вважаючи свої права, як власника земельної ділянки , порушеними , вимушений звернувся з даним позовом до суду.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 липня 2023 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Наташа-Агро» про повернення земельної ділянки задоволено: усунуто перешкоди у користуванні власністю, а саме земельною ділянкою (пай) з кадастровим номером :03:000:0129, розміром 2,4010 га, що розташована на території Жовтневої сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, що належить ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №304 від 16.03.2021 року шляхом повернення із незаконного користування ТОВ «Наташа-Агро» у його володіння; стягнуто з ТОВ «Наташа-Агро» на користь ОСОБА_1 12985,72 грн судових витрат: 908,00 судовий збір; 8000,00 витрати на правничу допомогу; 4077,72 грн витрати на проведення експертизи.

Задовольняючи позовні вимоги позивача суд першої інстанції виходив з того, що волевиявлення матері позивача на підписання договору оренди від 25.08.2015 року не було, оскільки цього договору ОСОБА_2 не підписувала. Матеріали справи не містять достатніх та переконливих доказів щодо сплати орендної плати за зазначеним договором оренди, а надані відповідачем докази щодо отримання орендної плати у 2020 та у 2022 році не можуть бути підтвердженням існування договірних відносин за договором від 25.08.2015 року, оскільки у користуванні відповідача перебуває дві належні позивачу земельні ділянки і встановити за яким із них сплачувалась орендна плата є неможливим. На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду ордер на надання правової допомоги, договір про надання правничої допомоги від 17.08.2021, акт виконаних послуг на суму 8000,00 грн, розрахункову квитанцію на суму 8000 грн, а також квитанцію про сплату 4077,72 грн за проведення судової-почеркознавчої експертизи. Суд враховуючи приписи ст.141 ЦПК України вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 12077,72 грн та судовий збір у розмірі 908 грн на користь держави.

В апеляційній скарзі ТОВ «Наташа-Агро» просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. Вказує на те, що суд не повно та невірно з`ясував обставини справи. ТОВ «Наташа-Агро» в апеляційній скарзі зазначає, що між товариством та ОСОБА_2 існували договірні відносини врегульовані договором оренди землі від 25.08. 2015 року, за яким ОСОБА_2 передала товариству належну їй на праві власності земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0129, а товариство в свою чергу обробляло цю землю та сплачувало орендну плату. Нарікань з боку ОСОБА_2 щодо недосягнення істотних умов договору не було, що свідчить з погодженням останньої з умовами договору. Позивач, як новий власник ділянки пред`явив позов про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою площею 2.4010 га шляхом її повернення, що суперечить попередній поведінці попереднього орендодавця і є недобросовісними діями позивача. Відповідач вважає, що суд першої інстанції неправомірно відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, адже правильне вирішення даного спору залежить від виключної правової проблеми щодо добросовісної поведінки сторін у зобов`язальних правовідносинах і саме це питання винесено на розгляд Великої Палати Верховного суду. Також відповідач заперечує щодо стягнутого з нього розміру витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн, оскільки цей розмір не відповідає критеріям реальності, пропорційності, співмірності. Обґрунтованим в даному випадку є розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу є 4000 грн.

До суду надійшов відзив ОСОБА_1 , в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Зазначений відзив не направлений стороні відповідача, як цього вимагає ч. 4 ст.360 ЦПК України, а тому апеляційним судом не приймається до уваги.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону не відповідає судове рішення суду першої інстанції.

По справі встановлено, що мати позивача ОСОБА_2 мала у власності земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0129 розміром 2,4010 га належну їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЧН № 020212, виданого Жовтневою сільською радою Прилуцького району Чернігівської області 22 червня 2001 року та земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0128 розміром 2.34 га яку вона успадкувала від покійного чоловіка ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом 27.09.2013 року. ( а.с. 9,125)

Земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0128 розміром 2.34 га була передана ОСОБА_2 в оренду ТОВ «Наташа-Агро» відповідно до договору оренди від 12 листопада 2013 року та акту прийому-передачі земельної ділянки строком на п`ять років та зі сплатою орендної плати в розмірі 6% від нормативно грошової оцінки землі, що становить 2611.94 грн. ( а. с. 15-18) З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що було зареєстровано договір оренди земельної ділянки для сільськогосподарських потреб від 12.11.2013 року, рішення про державну реєстрацію, індексний номер 8618368 від 03.12.2013 року , право оренди зареєстровано строком на 5 років.

Позивач та відповідач в судовому засіданні підтвердили, що після закінчення дії договору оренди земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0128 розміром 2.34 га була повернута її власнику, претензії щодо не сплати орендної плати за цим договором - відсутні.

Земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0129 розміром 2,4010 га також була передана ОСОБА_2 в оренду ТОВ «Наташа-Агро» відповідно до договору оренди від 25 серпня 2015 року та акту прийому-передачі земельної ділянки від 12.10.2016 року строком на десять років та зі сплатою орендної плати в розмірі 8% від нормативно грошової оцінки землі, що становить 4349,75 грн.( а.с.10-13) З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що було зареєстровано договір оренди земельної ділянки для сільськогосподарських потреб від 25.08.2015 року, рішення про державну реєстрацію, індексний номер 31892713 від 17.10.2016 року , право оренди зареєстровано строком на 10 років.

Представник позивача та відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції не заперечували, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0129 розміром 2,4010 га перебуває у фактичному користуванні ТОВ «Наташа-Агро» з 2015 року, сплачується орендна плата.

Після смерті ОСОБА_2 ( померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ) позивач успадкував у тому числі і земельну ділянку площею 2,4010 га, кадастровий номер :03:000:0129 (а.с.9,10, 19).

Листом від 02.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Наташа-Агро» в якому повідомляв про те, що набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0129 розміром 2,4010 га, яку успадкував від своєї матері ОСОБА_2 та просив розірвати договір оренди земельної ділянки від 25.08.2015 року укладений ОСОБА_2 , зазначаючи підстави для його розірвання. В листі зазначав про відсутність претензій щодо сплати орендної плати та наполягав на повній її виплаті. ( а.с 44)

У відповідь на зазначений лист ТОВ «Наташа-Агро» надало відповідь від 23.04.2021 року за № 12-06/608, в якій з посиланнями на пункти укладеного між товариством та ОСОБА_2 договору оренди землі від 25.08.2015 року та Закону України « Про оренду землі» відмовило в достроковому розірванні договору оренди. ( а.с.46,47)

В листі від 16.08.2021 року ОСОБА_1 повідомляв ТОВ «Наташа-Агро» про те, що він є новим власником земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0129 розміром 2,4010 га, договір оренди від 25.08.2015 року підписаний не його матір`ю ОСОБА_2 , а тому він як новий власник земельної ділянки наполягає на її поверненні.( а.с.7)

З відповіді від 31.08.2021 року за № 12-06/1396 наданої на зазначений лист вбачається, що товариство наполягало на укладеності договору оренди землі від 25.08.2015 року між ним та ОСОБА_2 , а також продовженні його дії для нового власника землі посилаючись на презумпцію правомірності правочину. ( а.с. 48-50)

На підтвердження доводів позивача про відсутність вільного волевиявлення ОСОБА_2 на укладення договору оренди земельної ділянки від 25.08.2015 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0129 розміром 2,4010 га та його не підписання орендодавцем по справі була призначена судова почеркознавча експертиза за висновками якої встановлено, що підпис від імені ОСОБА_2 у договорі оренди землі від 25 серпня 2015 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Наташа-Агро», виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою (а.с.142-147).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і, залежно від установленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Суд першої інстанції, надаючи оцінку доводам позивача щодо відсутності у договорі оренди землі підпису його матері, а отже і її вільного волевиявленню на укладення договору оренди від 25.08.2015 року та відсутності доказів про сплату орендної плати не врахував, що договір оренди, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Наташа-Агро» фактично виконувався сторонами договору, оскільки земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0129 розміром 2,4010 га була передана в користування товариства і за її користування сплачувалась орендна плата у розмірі визначеному договором оренди від 25.08.2015 року. Також судом першої інстанції не було надано оцінку поведінці матері позивача та самого позивача, зокрема, щодо отримання у рахунок орендної плати від відповідача 11504.60 грн.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

В матеріалах справи міститься лист адресований Чернігівській дирекції Акціонерного товариства « Укрпошта» директором ТОВ «Наташа-Агро» від 22.02.2022 року за № 448-юр/22 в якій зазначено про необхідність підтвердження сплати орендної плати ОСОБА_2 за період з травня 2018 року по квітень 2020 року через відділення Укрпошти. Зокрема в листі зазначалось про сплату коштів на суму 2000 грн в період часу з 22 по 31 травня 2018 року, на суму 6403.73 грн за період часу з 25 по 5 грудня 2018 року, на суму 1000 грн в період з 18 по 25 квітня 2019 року, на суму 4252.30 у період часу з 15 по 22 грудня 2019 року. ( а.с.85)

Враховуючи умови додоворів оренди : земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0128 розміром 2.34 від 12 листопада 2013 року та земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0129 розміром 2,4010 га від 25.08.2015 року, а саме їх пунктів 5.4., якими передбачено, що орендна плата сплачується щорічно не пізніше першого лютого наступного року за роком щодо якого проводиться виплата орендної плати та позицію сторін щодо повного виконання договору оренди від 12 листопада 2013 року і повернення земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0128 розміром 2.34 га її власнику, то виплати орендної плати здійснені після 2019 року є виплатами орендної плати за договором оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0129 розміром 2,4010 га.

Матеріали справи містять відомості про поштовий переказ коштів на суму 1000 грн здійснений ТОВ «Наташа-Агро» та їх отримання 17.05.2020 року ОСОБА_2 , а також отримання коштів від ТОВ «Наташа-Агро» ОСОБА_1 в розмірі 10504.60 грн 08.02.2022 року. ( а.с.87-88)

Колегія суддів апеляційного суду також враховує позицію позивача щодо сплати орендної плати висловлену ним у листі адресованому відповідачу від 02.04.2021 року про відсутність претензій щодо сплати орендної плати.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку (частина перша статті 16 Закону України «Про оренду землі»).

За положенням частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо буде доведено, що спірний договір його сторонами виконується, це виключає кваліфікацію договору як неукладеного. Зазначена обставина також виключає можливість застосування до спірних правовідносин частини 8 статті 181 Господарського кодексу України, відповідно до якої визнання договору неукладеним (таким, що не відбувся) може мати місце на стадії укладання господарського договору, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних його умов, а не за наслідками виконання договору сторонами.

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11.10.2018 у справі №922/189/18, від 06.11.2018 у справі №926/3397/17, від 09.04.2019 у справі №910/3359/18, від 29.10.2019 у справі №904/3713/18, від 19.02.2020 у справі №915/411/19.

Аналогічної правової позиції також дійшов Верховний Суд України в постановах від 23.09.2015 у справі № 914/2846/14 та від 06.07.2016 у справі № 914/4540/14.

Визнання договору неукладеним в судовому порядку неможливо, що підтверджує постанова Верховного Суду від 30 липня 2019 р. у справі №907/804/17: «Враховуючи зміст вказаних норм, колегія суддів зазначає, що вимога про визнання договору неукладеним не є способом захисту прав і законних інтересів суб`єктів господарювання (не є способом захисту особою свого особистого немайнового або майнового права та інтересу), який передбачений положеннями Господарського кодексуУкраїни або Цивільного кодексу України, не визначена відповідна вимога як такий спосіб і іншими законами України».

З огляду на викладене вище, можна зробити висновок, що сторона, право якої порушено, має право звернутися до суду з позовом, який стосується наслідків неукладеного договору, передбачених главою 83 ЦК України (наприклад, про повернення безпідставно набутого майна), а застосування цією стороною договору таких наслідків можливе лише після встановлення судом наявності або відсутності підстав, що свідчать про його неукладення.

Якщо буде доведено, що спірний договір виконується сторонами, це виключає кваліфікацію договору як неукладеного.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 04 липня 2018 року у справі № 520/10060/16-ц (провадження № 61-5085сво18) викладений правовий висновок, згідно з яким, визнаючи недійсним договір, головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушення прав і законних інтересів особи, яка оспорює зазначені договори.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, позицію сторін у справі та норми права, які регулюють спірні правовідносини, колегія сулддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що хоча ОСОБА_2 і не підписувала спірний договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0129 розміром 2,4010 га від 25.08.2015 року, але не заперечувала його існування, передала земельну ділянку у користування ТОВ «Наташа-Агро» та отримувала орендну плату, не вимагала за життя повернення земельної ділянки. Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем усіх прав та обов`язків, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Існування договірних відносин між спадкодавцем та товариством не може заперечуватись позивачем у даній справі, оскільки сторони договору оренди земельної ділянки від 25.08.2015 року досягли згоди з усіх істотних його умов та виконували його на протязі тривалого часу, а до позивача, як спадкоємця прав та обов`язків перейшли всі права спадкодавиці ОСОБА_2 , який навіть після смерті матері та оформлення спадкових прав отримаував орендну плату за користування землею. Судом не встановлено порушення прав позивча як власника земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0129 розміром 2,4010 га, яка була передана попереднім власником в оренду ТОВ «Наташа-Агро» .

Отже, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Наташа-Агро» підлягає задоволенню, а рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 липня 2023 року скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Наташа-Агро» задовольнити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 липня 2023 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Наташа-Агро» про повернення земельної ділянки -відмовити.

Компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України Товариству з обмеженою відповідальністю «Наташа-Агро» сплачений судовий збір за розгляд справи апеляційним судом у розмірі 1362 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції .

Повний текс постанови виготовлено 13.10.2023 року.

Головуючий: Судді: