Справа № 455/1561/21
Провадження № 2/455/175/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

04 жовтня 2023 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Пошивака Ю.П.,

секретар судового засідання Бобельська Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду - залі судових засідань, цивільну справу №455/1561/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Стрілківська сільська рада Самбірського району Львівської області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

11.10.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, посилаючись на те, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 .

Для обслуговування вищевказаного житлового будинку, господарських будівель і споруд йому належить земельна ділянка в АДРЕСА_1 .

11.10.2020 року рішенням Ясенице-Замківської сільської ради №64 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації та землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» йому надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (код 02.01) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,2500 га із земель житлової та громадської забудови Ясенице-Замківської сільської ради.

На підставі даного рішення, ТзОВ «ГАЛГЕО» виготовило проект Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Згідно Акту встановлення та узгодження зовнішніх меж землекористування суміжними землекористувачами є громадяни ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 , який безпідставно не погодив межі земельної ділянки, чим порушив його право на отримання у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,2500 га.

Він отримав земельну ділянку разом із будинком після смерті матері ОСОБА_4 , тобто земельна ділянка була сформована ще попереднім власником, якою вона користувалася.

Відповідач ОСОБА_2 разом із членами своєї сім`ї, як суміжний землекористувач не погоджує межі земельної ділянки та чинить перешкоди йому у користуванні земельною ділянкою, здійснюючи проїзд своїм транспортом його земельною ділянкою до своєї земельної ділянки, хоча має неподалік окремий заїзд до своєї земельної ділянки.

Зазначає, що ОСОБА_2 , вважає, що він має сервітутне право на використання його земельної ділянки, однак земельного сервітуту між нами не встановлено.

ОСОБА_2 чинить перешкоди йому у користуванні земельною ділянкою, здійснює по його земельній ділянці проїзд, прохід, пошкодив його вхідні ворота (зрізавши їх болгаркою), вважаючи що він має земельне сервітутне право на використання його земельної ділянки, тому і не підписує акт погодження меж як суміжний землекористувач.

З приводу перешкод у використанні його земельної ділянки та пошкодження огорожі, він неодноразово звертався до правоохоронних органів та Стрілківської сільської ради, яка на його звернення щодо незаконних дій, зі сторони відповідача разом із членами сім`ї, не реагує, обмежується відписками та затягує час, та усно рекомендує йому звернутися до суду за захистом своїх прав.

Згідно рішення №19 від 10.12.2020 року «Про початок реорганізації Верхньолужоцької, Головецької, Грозівської, Мшанецької, Ріп`янської, Тисовицької, Топільницької, Тур`ївської, Ясенице-Замківської сільських рад шляхом приєднання до Стрілківської сільської ради» є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Ясенице-Замківської сільської ради.

Просить усунути перешкоди у користуванні його земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , (цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку) шляхом заборони відповідачу ОСОБА_2 , разом із членами сім`ї, вчиняти йому перешкоди у користуванні його земельною ділянкою, заборонити здійснювати по його земельній ділянці проїзд, прохід та припинити дії, які порушують його право та стягнути судові витрати.

Ухвалою судді від 08.11.2021 року справу прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання на 16 годину 30 хвилин 13.04.2022 року

05.04.2022 року до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він посилається на те, що має у приватній власності земельну ділянку, розташовану в с.Ясениця - Замкова Самбірського району Львівської області, кадастровий №:06:004:0004. Від центральної дороги до його земельної ділянки веде дорога (заїзд), яким він користується з 1970 року. Крім того, рішенням №7 Ясенице-Замківської сільської ради від 13.09.2009 року встановлено дорогу (заїзд) до його земельної ділянки. Ця дорога належить до земель сільської ради та не має відношення до земель, на які згідно закону може претендувати ОСОБА_1 . Просить у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю, судові витрати покласти на позивача.

13.04.2022 року підготовче засідання неодноразово відкладалося.

Ухвалою суду від 02.03.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 10 годину 00 хвилин 23.05.2023 року, який неодноразово відкладено.

Позивач ОСОБА_1 та його представники адвокати Пецкович В.Д. та Щербан М.Я. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просили їх задовольнити. Позивач ОСОБА_1 незаперечував, що відповідач ОСОБА_2 є інвалідом І групи і він його давно вже не бачив. Однак члени сім`ї ОСОБА_2 , а саме дружина ОСОБА_2 , дочка та зять ходять та їздять машиною через його земельну ділянку. ОСОБА_2 одного разу їхав разом з ними в машині в якості пасажира.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Його представник - адвокат Мукан І.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на відзив на позовну заяву, просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_2 є неналежним відповідачем.

Представник третьої особи Стрілківської сільської ради Самбірського району Львівської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 26.09.2023 року на електронну адресу суду надійшла заява за підписом сільського голови Дрозда М.М., в якій він просить розгляд справи провести без участі представника Стрілківської сільської ради Самбірського району Львівської області.

Свідок ОСОБА_5 в суді показала, що вона є сусідкою сторін. Земельна ділянка позивача ОСОБА_1 дісталася позивачу після смерті його батьків. Позивач ОСОБА_1 хоче, щоб по його подвір`ї ніхто не їздив фірами, мотоблоками, однак сім`я відповідача їздить через спірну земельну ділянку до свого поля. Ділянка позивача була огороджена його батьками десь в 1980 році. У відповідача ОСОБА_2 є інший доїзд. Дружина та дочки відповідача їздять мотоблоком, машиною. Відповідач ОСОБА_2 не бачить на очі, він не ходить туди, а ходить земельною ділянкою його дружина, дочка та внучка. ОСОБА_2 сам нічого не робить, бо не може так як є інвалідом. Ще за життя батьків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 вже там не ходив, бо захворів. Позивач ОСОБА_1 пускав через заїзд подвір`я, однак згодом захотів приватизувати ділянку, бо коли дощі і всі їздять, то багато болота. ОСОБА_1 чинять перешкоди дружина і діти відповідача ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_6 в суді показав, що він виріс в с.Ясениця-Замкова. Позивач ОСОБА_1 є його двоюрідним братом. Дороги там ніколи не було. Брама стояла. Люди їздили за їхньої згоди. Наливайки деколи їздили без їхньої згоди. Відповідач ОСОБА_2 вже 15 років не ходить і не їздить. Він є інвалідом. Дочка відповідача ОСОБА_7 їздить дорогою кіньми, мотоблоком, автомобілем. Дружина ОСОБА_2 ОСОБА_8 з заятем також їздять. Відповідач ОСОБА_2 ще ходив, коли були живі батьки позивача ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_9 в суді показав, що він є головою Стрілківської сільської ради. Була ситуація про ворота. Сім`я Наливайків говорила, що вони робили ворота. Вони звернулися в сільську раду, однак він сказав, що треба звернути в поліцію. Він бачив ворота, Коли вони виїжджали, то ворота були непошкодженими. Сім`я Наливайка вважає, що це є їхній заїзд. Він особисто не бачив хто і чим їздить. На карті дороги немає. Про сервітут йому нічого не відомо. Сам ОСОБА_2 в спорі між ОСОБА_1 участі не бере. Конфлікт існує між ОСОБА_1 та дружиною ОСОБА_2 з дітьми.

Свідок ОСОБА_10 в суді показав, що він є начальником відділу містобудування. Відповідач ОСОБА_2 користувався проїздом через ділянку ОСОБА_1 при добровільній згоді позивача. Однак між ними виникла конфліктна ситуація і ОСОБА_1 перестав пускати ОСОБА_2 до ділянки сільськогосподарського призначення. Коли він був була брама на місці. Доїзд трав`янистий. На картах проїзд не зафіксований. Від імені ОСОБА_2 зверталася його дружина і дочка. Зазначив, що він навіть не знає відповідача ОСОБА_2 на вигляд.

Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно Державного акту, серії ЯБ №563030 ОСОБА_2 на підставі рішення 13 сесії 4 скликання від 05.04.2005 року Ясенице-Замківської сільської ради є власником земельної ділянки, площею 1,0051 га у межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована в с.Ясениця-Замкова Старосамбірського району Львівської області для ведення особистого селянського господарства (а.с.77, том 1).

Рішенням Ясенице-Замківської сільської ради Старосамбірського району Львівської області XV-сесії V-скликання «Про передачу земельної ділянки у власність» від 02.08.2009 року вирішено надати безкоштовно у власність ОСОБА_4 , жительці с.Ясениця-Замкова для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд, земельну ділянку, площею 0,25 га, розташована в с.Ясениця-Замкова. ОСОБА_4 використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням, дотримуватись вимог Земельного кодексу України (а.с.90, том 1).

Рішенням Ясенице-Замківської сільської ради №7 «Про вирішення спірного питання по сіміжному землекористуванні та доїзді до присадибної ділянки ОСОБА_2 та доїзді до земельної ділянки наданої для обслуговування житлового будинку ОСОБА_4 в с.Ясенися-Замкова» від 13.09.2009 року вирішено встановити дорогу-заїзд до присадибної ділянки ОСОБА_2 , якою ОСОБА_2 користувався до виникнення спірного питання. Зобов`язано ОСОБА_4 не чинити перешкоди в користуванні даною дорогою-заїздом (а.с.76, том 1).

Рішенням Ясенице-Замківської сільської ради Старосамбірського району Львівської області XVІІ-сесії V-скликання «Про надання дозволу на виготовлення проекту відведення по зміні цільового використання земельної ділянки, яка знаходиться у власності ОСОБА_2 для індивідуального будівництва» від 10.11.2009 року вирішено дати дозвіл на виготовлення проекту відведення по зміні цільового використання земельної ділянки, яка знаходиться у власності згідно Державного акту ЯБ №563030 в с.Ясениця-Замкова ОСОБА_2 під індивідуальне будівництво площею 0,25 (а.с.161, том 1).

Як було встановлено в судовому засіданні 16.07.2020 року приватним нотаріусом Старосамбірського районного нотаріального округу Львівської області Сиваком М.І. на підставі заповіту, посвідченого Поляницею В.М., секретарем виконкому Ясенице-Замківської сільської ради Старосамбірського району Львівської області 24.01.2013 року і зареєстрованого в реєстрі за №2, спадкоємцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщина на яку видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом складається з житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.25, том 1).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №216624827 від 16.07.2020 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_2 (а.с.18, том 1).

Рішенням Ясенице-Замківської сільської ради №64 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації та землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» від 11.10.2020 року вирішено дати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (код 02.01) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , орієнтовною площею 0,2500 га із земель житлової та громадської забудови Ясенице-Замківської сільської ради (а.с.13, том 1).

На підставі даного рішення, ТзОВ «ГАЛГЕО» виготовило проект Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Актом встановлення та узгодження межі земельної ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 25.06.2021 року встановлено, що земельна ділянка ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , суміжно межує з земельною ділянкою ОСОБА_2 згідно Державного акту та відповідно до схематичного плану. На місці в АДРЕСА_1 спільно із суміжними землекористувачами ОСОБА_1 та представником ОСОБА_2 ОСОБА_11 згідно довіреності від 03.06.2021 року за №09-9 була встановлена межа шляхом натягнення шнура між елементами огорожі, які в присутності комісії дали свою згоду на даний доїзд до присадибної ділянки з кадастровим номером: :06:004:0004 для ведення особистого селянського господарства. Заперечень стосовно запропонованого заїзду не виникало та було погоджено на підписання межі. Комісія рекомендувала ОСОБА_1 внести зміни в технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та погодити межі із сумісними землекористувачами, представники суміжних землекористувачів ОСОБА_2 погодились на підпис на акті встановлення та погодження меж (а.с.48, том 1).

Як було встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 05.07.2021 року, звернувся із заявою на ім`я начальника відділення поліції №1 Самбірського ГУНП у Львівській області в якій просив прийняти міри до ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 так як вони прийшли до його подвір`я і намагалися проникнути до будинку. Також вони словесно погрожували фізичною розправою та кричали, що спалять будинок та підсобні приміщення. Конфлік виник через те, що він закрив браму. ОСОБА_17 зрізали його браму болгаркою в присутності працівників поліції (а.с.52, том 1).

Визначаючись щодо встановлених обставин та спірних правовідносин, суд керується наступним.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Таким чином, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи законний інтерес. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Згідно зі статтею 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 ЦК України визначено зміст права власності, частиною першою якої передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з частиною першою статті 321 цього ж Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 зазначеної Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правовідношення.

Водночас засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005, заява № 38722/02).

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Зазначені норми процесуального права узгоджуються і з положеннями статті 20 ЦК України, згідно якої право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Суд зауважує, що метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін, суд не може збирати докази за власною ініціативою.

З пояснень сторін, свідків, із досліджених у судовому засіданні документів не вбачаються фактичні реальні перешкоди з боку саме відповідача ОСОБА_2 по справі у здійсненні перешкод в користуванні земельною ділянкою, так як останній є інвалідом І групи та самостійно не ходить, що підтверджується показами свідків та і поясненнями самого позивача.

Звертаючись до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , а позовні вимоги пред`явив до ОСОБА_2 та членів його сім`ї.

Слід зазначити, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позовує обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Така позиція суду відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц.

Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права.

На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Такий правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20.06.2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21.11.2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12.12.2018 року у справах № 570/3439/16-ц та № 372/51/16-ц.

Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 Цивільного процесуального кодексу України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не взмозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 року справа № 727/1561/16-ц.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене та обставини справи, саме на позивача покладений обов`язок доказування вчинення відповідачем перешкод у користуванні земельною ділянкою належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами.

Натомість, позивачем та його представниками не доведено належними та допустимими доказами факт здійснення реальних перешкод з боку відповідача ОСОБА_2 .

Також суду не надано доказів, що реальні перешкоди чиняться на даний час або існує реальна загроза їх вчинення у майбутньому саме з боку відповідача по справі.

З огляду на вказане, за результатами встановлених обставин справи та досліджених доказів, які містяться в матеріалах справи, а також в аспекті застосування ст. ст. 3, 316-321, 391 ЦК України, суд доходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з його недоведеністю.

При цьому, суд відзначає, що інші доводи та заперечення сторін не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10.02.2010 року).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2 у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.81, 91, 125, 152, 198 ЗК України, ст.ст.3, 15, 316-321, 391 ЦК України, ст.ст.1, 4, 13, 76-79, 81, 89, 258, 259, 265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Стрілківська сільська рада Самбірського району Львівської області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Дата складання повного судового рішення 13.10.2023 року.

Суддя Пошивак Ю.П.