Справа № 159/2754/23
Провадження № 2/159/765/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді Панасюка С.Л.,

розглянувши у спрощеному провадженні в місті Ковелі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в :

Вимоги позивача обґрунтовані наступним.

Сторони перебували в шлюбі. Ухвалою суду була затверджена мирова угода між сторонами про поділ майна подружжя, відповідно до умов якої позивачці відійшов житловий будинок і частина земельної ділянки, на якій він був розташований. Інша частина вказаної земельної ділянки відійшла відповідачу. Позивачка сплатила відповідачу грошову компенсацію за належну тому частку у будинку. Електрична опора з електрообладнанням та лічильником, які використовуються для електроживлення будинку, залишились на земельній ділянці відповідача. Позивач вважає що відповідач цією опорою з електрообладнанням та лічильником незаконно володіє і просить витребувати їх у нього шляхом перенесення на її земельну ділянку.

Відповідач позов не визнав, вважає що відповідно до умов мирової угоди розпорядження опорою і лічильником відійшло до нього, він використовує їх для електроживлення споруд на його частині земельній ділянці. Позивач же має подбати про окреме електроживлення свого будинку. До того ж, він, на відміну від позивача, є членом кооперативу, утвореного мешканцями для електропостачання своїх будівель, про що окремо зазначено в мировій угоді. Вказані вище опора і лічильник відносяться до обладнання, яке входить в сферу діяльності кооперативу. Просить у позові відмовити.

У позові слід відмовити.

Позивачка не довела, що відповідач незаконно володіє опорою з електрообладнанням та лічильником, а отже у неї відсутні підстави витребовувати їх у відповідача шляхом перенесення на її частину земельної ділянки.

Дійсно, відповідно до умов мирової угоди, яка затверджена ухвалою суду від 27.12.22, позивачці відійшов у власність житловий будинок АДРЕСА_1 . Вона сплатила відповідачу грошову компенсацію за належну відповідачу частку в будинку. Однак, відповідач зберіг за собою частину земельної ділянки, на якій був розташований будинок, і якраз на цій його частині розміщена спірна опора з електрообладнанням та лічильником.

Укладаючи мирову угоду, сторони не домовились з достатньою певністю про правове майбутнє опори з електрообладнанням та лічильником. У мировій угоді є лише твердження, що позивачка не є членом Обслуговуючого кооперативу «Дубівська Пасіка», відношення до майна цього кооперативу не має. Тепер, кожна сторона тлумачить мирову угоду по своєму. Позивач вважає, що раз будинок відійшов їй, то і опора з електрообладнанням та лічильником, яка використовувалась для електроживлення будинку, також належить їй. А оскільки опора залишилась на земельній ділянці відповідача, то він незаконно нею володіє і опору слід перенести на її земельну ділянку. Відповідач вважає, що оскільки саме він є членом Обслуговуючого кооперативу «Дубівська Пасіка», а опора віднесена до сфери діяльності кооперативу, то позивачка, яка не є членом кооперативу, ніякого відношення до опори немає. Відповідач наголошує, що тепер він використовуватиме опору для електроживлення своїх будівель на ділянці, а позивачка має подбати про окреме електроживлення свого будинку.

Очевидно за таких обставин, що висновок про незаконне володіння відповідачем опорою з електрообладнанням та лічильником, на якому ґрунтується позовна заява, є невірним.

Спір про опору дійсно існує, але в основі цього спору лежить не незаконне володіння опорою, яке ніяк не могло відбутися при викладених вище обставинах, а те, що сторони уклали мирову угоду про поділ майна, яка залишила спірні питання щодо цього поділу. А саме, витрати подружжя на підведення електропостачання до тоді спільного їх житлового будинку теж можна було врахувати у мировій угоді і неважливо при цьому хто з подружжя був членом кооперативу, який обслуговував це постачання. Як видно, сторони намагалися це зробити в мировій угоді, коли внесли в неї положення, про яке йшлося вище. Однак, зробили це невдало, таким чином, що спір не зник і продовжується далі.

Потрібно не вигадувати неіснуючу підставу для позову у вигляді незаконного володіння опорою, а завершити вирішення спору про поділ майна подружжя. Сторони можуть спробувати витлумачити в суді укладену ними мирову угоду в частині положення про електропостачання будинку. Сторони можуть звернутися до суду з новим позовом про поділ майна подружжя, в якому просити завершити поділ цього майна, а саме, врахувати у поділі витрати подружжя на електропостачання колишнього їх спільного житлового будинку на придбання і зведення опор, обладнання, лічильника, тощо. Позивач може вимагати доступу до опори (сервітут), якщо без цієї опори електропостачання її будинку неможливе. Існують інші варіанти вирішення спору. Вирішити спір шляхом подання позову про витребування опори з чужого незаконного володіння неможливо, оскільки при вказаних обставинах незаконного володіння опорою немає.

В позові слід відмовити.

Керуючись ст.12, 81, 82, 259, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, на підставі ст.388 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на його апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий С.Л. ПАНАСЮК