Справа №:755/2847/23
Провадження №: 4-с/755/92/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" жовтня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Яхно П.А.,

за участю заявника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Головний державний виконавець Бучанського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Київ) Лемберська Ольга Іванівна, на дії державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник, ОСОБА_1 , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просить суд: визнати неправомірними дії головного державного виконавця головного державного виконавця Бучанського районного відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лемберської Ольги Іванівни щодо накладення штрафу на ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № НОМЕР_3; скасувати постанову головного державного виконавця головного державного виконавця Бучанського районного відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лемберської Ольги Іванівни від 10 лютого 2023 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 73109,90 грн у зв`язку з несплатою останнім аліментів в межах виконавчого провадження НОМЕР_4.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що в провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа №755/9645/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Рішенням Дніпровського районного судом м. Києва від 20.07.2021 було стягнуто з ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 , аліменти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 18 359,00 грн. щомісяця, починаючи з 03.06.2021, з подальшою індексацією відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», та до досягнення дитиною повноліття. З метою примусового виконання вказаного судового рішення Дніпровським районним судом м. Києва було видано 21.07.2021 виконавчий лист. В подальшому постановою головного державного виконавця Бучанського районного відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лемберської О.І. від 19.11.2021 було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, що виданий Дніпровським районним судом м. Києва 21.07.2021 (ВП НОМЕР_5). В межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем 31.01.2023 було проведено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, який не відповідає дійсним обставинам справи та який оскаржується в судовому порядку. Окрім того, постановою головного державного виконавця Бучанського районного відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лемберської О.І. від 10.02.2023 було накладено на ОСОБА_1 штраф за наявність заборгованості по сплаті аліментів. Разом з тим, державним виконавцем не враховано, ту обставину, що ОСОБА_1 з метою виконання своїх батьківських обов`язків щодо утримання та матеріального забезпечення дитини перераховував грошові кошти в рахунок сплати аліментів на доньку ОСОБА_3 самостійно, що підтверджується відповідними банківськими квитанціями. Окрім того, так як банківські рахунки ОСОБА_1 були арештовані, то останній сплачував ОСОБА_2 аліменти на доньку ОСОБА_3 в готівковій формі, разом з тим не міг передбачити, що ОСОБА_2 вдасться відвертого приховування дійсних обставин від органу виконавчої служби, яким здійснюється примусове виконання рішення суду про стягнення аліментів. 24.02.2023 ОСОБА_1 прибувши на виклик державного виконавця повідомив про наявність банківських квитанцій з метою здійснення державним виконавцем перерахунку заборгованості, що слугувало б і перегляду виконавцем прийнятої постанови про накладення арешту, однак державний виконавець Лемберська О.І. відмовила в прийнятті таких квитанції та роз`яснила право на звернення до суду зі скаргою, пояснивши, що вона не вповноважена ні робити перерахунок заборгованості з урахуванням нових обставин, ні скасовувати свою постанову про накладення арешту. Зазначив, що відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 38 від 28.10.2021 діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 припинено з 23.10.2021 за номером запису 001004322. Лише на початку лютого 2023 року ОСОБА_1 знову відновив здійснення підприємницької діяльності, що дає можливість сплачувати аліменти, незважаючи на те, що ОСОБА_2 не дає можливості бачити та спілкуватися з донькою. Окрім того, введення на території України з 24 лютого 2022 року воєнного стану внесло свої корективи і в життя ОСОБА_1 , так як останній змушений був з родиною евакуйовуватися з м. Бучі, де є зареєстрованим та проживав. Після деокупації Київщини ОСОБА_1 вживає достатніх заходів для пошуку роботи з метою відрахування частини в рахунок сплати аліментів. Наведені обставини свідчать про те, що у ОСОБА_1 не було жодного умислу не виконувати судове рішення чи ухилятися від його виконання, однак покладений судом розмір аліментів є непідйомним для ОСОБА_1 , а накладення додаткових обтяжень у вигляді накладення штрафу ще більше погіршить ситуацію. Викладені обставини свідчать про те, що державним виконавцем було передчасно прийнято постанову про накладення штрафу за наявність заборгованості по сплаті аліментів, оскільки не було з`ясовано чи виконувалось рішення про стягнення аліментів ОСОБА_1 самостійно, в яких розмірах та яким чином, а тому постанова про накладення штрафу винесена виконавцем за відсутності достатніх правових підстав та підлягає скасуванню.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.03.2023 скарга ОСОБА_1 повернута заявнику без розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 01.06.2023 ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 06.03.2023 скасована, справа направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23.06.2023 вказану скаргу було прийнято до розгляду та призначено її до судового розгляду.

19.07.2023 до суду від представника заінтересованої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_5 надійшли заперечення на скаргу, у якому останній просить відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на те, що вимоги скарги є безпідставними та необґрунтованими, а наведені доводи не спростовують правомірність дій та висновків державного виконавця щодо необхідності накладення на боржника штрафу через систематичне та тривале ухилення від сплати аліментів. Стягувачка звертає увагу суду на те, що боржник незважаючи на обізнаність про обов`язок щомісячно сплачувати аліменти у розмірі встановленому судом, та реальну спроможність здійснювати такі платежі - свідомо ухиляється від сплати аліментів, жодного разу не здійснив аліментних зобов`язань у встановленому розмірі та її переконання вчиняє свідомі дії щоб приховати свої доходи, зокрема використовуючи для розрахунків з клієнтами рахунки своєї матері. Так, відповідно до розрахунку заборгованості державного виконавця від 31.01.2023 щодо примусового виконання виконавчого листа № 755/9645/21 від 20.07.2021 у виконавчому провадженні НОМЕР_5, складеного головним державним виконавцем Лемберською О.І. - заборгованість ОСОБА_1 за несплаченими аліментами станом на 31.01.2023 складає 365 549, 34 грн. Перший платіж за зобов`язаннями по аліментам боржник здійснив 30.01.2023 шляхом перерахування коштів у розмірі 5200 грн. на рахунок Бучанського ВДВС у БРКО ЦМУ МЮ (м. Київ) та даний переказ від органу ДВС поступив на рахунок стягувачки 20.02.2023 у сумі 4829 грн. У довідці - розрахунку боргу від 31.01.2023 державним виконавцем відповідно враховано цей платіж, що відображено у довідці. Оскільки сукупний розмір заборгованості боржника зі сплати аліментів перевищив 1 (один) рік 10.02.2023 державним виконавцем цілком правомірно у відповідності до ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення штрафу відносно боржника у розмірі 20 % від суми заборгованості, тобто 73109, 9 грн. Отже, з моменту відкриття виконавчого провадження 19.11.2021 та станом на дату винесення оскаржуваної постанови 10.02.2023 пройшло майже 15 місяців, відтак у державного виконавця були всі законні підстави застосувати до боржника штраф. Доводи скаржника про непідйомний розмір аліментів та ускладнення ситуації накладенням штрафу не заслуговують на увагу суду, оскільки скаржник має можливість сплачувати аліменти, проте ухиляється від їх сплати. Оскільки діяльність скаржника як фізичної-особи підприємця було припинено невдовзі після ухвалення рішення про стягнення аліментів, то таке свідчить про умисне ухилення від сплати аліментів. Втім боржник є особою з високим рівнем доходу та має можливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

21.07.2023 до суду від представника скаржника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 надійшли письмові пояснення щодо наявності судових проваджень між сторонами, з відповідними доказами на їх обґрунтування.

Скаржник, ОСОБА_1 , у судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив її задовольнити. Додатково пояснив суду, що визначений судом розмір аліментів не може сплачувати у повному обсязі. Зазначив, що у суді розглядається справа про оскарження розміру аліментів та заборгованості, а також щодо стягнення пені. Посилався на те, що виконавець навіть не запросила на прийом, щоб перевірити заборгованість, натомість оголосила заборону виїзду та керування транспортним засобом. Зазначив, що на момент винесення постанови про накладення штрафу дійсно була заборгованість зі сплати аліментів. Виконавець могла не призначати штраф, оскільки останній не ухилявся від аліментних зобов`язань, проте не має фінансової можливості сплачувати таку суму, проте платежі здійснював. Про відкриття виконавчого провадження дізнався 24.02.2023, коли виконавець вперше викликала на прийом. До цього не отримував постанову про відкриття виконавчого провадження. Щодо інших накладених обмежень відносно боржника виконавець також не повідомила.

Інші учасники у справі у судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 Цивільного процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши позицію скаржника, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначає основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.

За нормою ч. 1 ст. 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Так, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20.07.2021 у цивільній справі № 755/9645/21 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 18 359,00 грн. щомісячно, починаючи з 03.06.2021, з подальшою індексацією відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», та до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 908,00 грн; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 27.10.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20.07.2021 залишено без змін.

У межах примусового виконання виконавчого листа № 755/9645/21 виданого 20.07.2021 Дніпровським районним судом м. Києва щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 , у розмірі 18 359,00 грн., щомісяця, починаючи з 03.06.2021, з подальшою індексацією відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», та до досягнення дитиною повноліття, 10.02.2023 головним державним виконавцем Бучанського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лемберською О.І. було винесено постанову про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 73109,9 грн. на підставі 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до розрахунку заборгованості від 31.01.2023 згідно виконавчого листа № 755/9645/21 від 20.07.2021, виданого Дніпровським районним судом м. Києва, заборгованість ОСОБА_1 станом на 31.01.2023 складає 365 549,54 грн.

За нормами частини другої статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини другої статті 63 Закону № 1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з пунктом 7 частини другої статті 17 Закону № 1404-VІІІ постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

У межах скарги, яка є предметом судового розгляду, оскаржується постанова головного державного виконавця Бучанського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лемберською О.І. від 10.02.2023 про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 73 109,90 грн., у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік у виконавчому провадженні № НОМЕР_3.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У статті 195 СК України врегульовано порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), та вказано, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно з частинами першою та другою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 % заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону № 1404-VIII, максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону № 1404-VIII.

Частиною чотирнадцятою статті 71 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 % суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 % суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 % суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

У пункті 8 глави XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі - Інструкція № 512/5), визначено, що виконавець накладає на боржника штраф у розмірі та у випадках, визначених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону № 1404-VIII.

Постанова про накладення штрафу оформлюється відповідно до вимог пункту 7 розділу І цієї Інструкції та містить відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та суму штрафу.

Постанова про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилається сторонам виконавчого провадження.

Суми штрафів стягуються виконавцем з боржника після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Якщо після закінчення виконавчого провадження з виконання рішення про стягнення аліментів з підстав, передбачених пунктами 7, 9 статті 39 Закону № 1404-VIII, суми штрафів не стягнуто, постанова про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом № 1404-VIII та цією Інструкцією.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 2610/27695/2012 (провадження № 14-37цс21) зазначила, що поняття та різновиди штрафів, що передбачені нормами Закону № 1404-VIII, і штрафу, передбаченого статтею 549 ЦК України, мають різну правову природу, оскільки в останньому випадку штраф є різновидом неустойки - грошової суми або іншого майна, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Поняття штрафу, вжите у частині другій статті 74 Закону № 1404-VIII, стосується випадків покладення відповідальності на боржника за невиконання рішення, та його стягнення проводиться на користь держави.

У той час як суми штрафів за невиконання судових рішень про стягнення аліментів, передбачені частиною чотирнадцятою статті 71 Закону № 1404-VIII, перераховуються на користь стягувача аліментів.

Указане свідчить про те, що правова природа, характер, цільове призначення та стягувач штрафу, визначеного в частині другій статті 63 Закону № 1404-VIII, частині другій статті 74 Закону № 1404-VIII, та штрафу, передбаченого частиною чотирнадцятою статті 71 Закону № 1404-VIII, - відмінні, оскільки постанова виконавця про накладення штрафу у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів є рішенням виконавця щодо виконання судового рішення про стягнення аліментів, як це передбачено частиною першою статті 74 Закону № 1404-VIII. Це дає можливість тлумачити частину другу статті 74 Закону № 1404-VIII таким чином, що оскарження постанов виконавців про накладення штрафу у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів має відмінний порядок від оскарження постанов виконавців про накладення інших штрафів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, ураховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що боржник не звільняється від обов`язку сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі та в строки, а у разі невиконання останнім своїх зобов`язань, зобов`язаний усувати наслідки невчинення покладених судом обов`язків щодо сплати аліментів, зокрема покладеним державним виконавцем штрафом.

У розрізі розгляду заявленої скарги, перевіряючи законність накладеного на боржника штрафу, суд бере до уваги також наступне.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04.07.2022 позов ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів задоволено частково, зменшено розмір аліментів визначений рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20.07.2021 у цивільній справі № 755/9645/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів з 18 359,00 грн. на суму 5 200 (п`ять тисяч двісті) грн., які стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився у м. Вишневе, Київської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття; у іншій частині позову відмовлено; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 579 (одна тисяча п`ятсот сімдесят дев`ять) грн. 08 коп.

Постановою Київського апеляційного суду від 30.11.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Волковим Анатолієм Володимировичем задоволено, заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04.07.2022 в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів відмовлено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1362,00 грн. судових витрат, понесених у зв`язку зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29.08.2023 скаргу ОСОБА_1 задоволено частково: визнано дії головного державного виконавця Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Лемберської Ольги Іванівни щодо не врахування здійснених скаржником ОСОБА_1 платежів зі сплати аліментів за квитанціями №P22R-8D82-8C2M-CKWL від 08.07.2021 року на суму 4 500,00 грн.; №P2AP-MX02-EZZY-90QG від 28.07.2021 року на суму 4 500,00 грн.; №02AP-MX02-F00B-H18E від 28.07.2021 року на суму 3 300,00 грн., а всього на загальну суму 12 300,00 грн. - неправомірними та скасовано довідку-розрахунок заборгованості від 31.01.2023; зобов`язано головного державного виконавця Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Лемберську Ольгу Іванівну провести перерахунок заборгованості зі сплати аліментів боржником ОСОБА_1 у виконавчому провадженні НОМЕР_5, з урахуванням квитанцій про перерахування грошових коштів безпосередньо на банківські реквізити одержувача аліментів - ОСОБА_2 , а саме: квитанції №P22R-8D82-8C2M-CKWL від 08.07.2021 на суму 4 500,00 грн.; квитанції №P2AP-MX02-EZZY-90QG від 28.07.2021 на суму 4 500,00 грн.; квитанції №02AP-MX02-F00B-H18E від 28.07.2021 на суму 3 300,00 грн., а всього на загальну суму - 12 300,00 грн.; в решті скарги відмовлено.

Таким чином, підсумовуючи встановлене судом у межах розгляду скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Бучанського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лемберською О.І. щодо винесення постанови від 10.02.2023 про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 73 109,90 грн., у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік у виконавчому провадженні № НОМЕР_3, судом не було встановлено правового підґрунтя для скасування оскаржуваної постанови, оскільки заборгованість, яка обліковується за ОСОБА_1 виникла внаслідок умисних дій боржника щодо ухилення від сплати аліментних платежів, які призначені рішенням суду від 20.07.2021, про що останньому було достеменно відомо, а іншого судом встановлено не було, відтак останній свідомо не виконуючи покладений обов`язок щодо сплати аліментів, зобов`язаний нести відповідальність за умисне ухилення від виконання судового рішення, тому суд доходить до висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Головний державний виконавець Бучанського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Київ) Лемберська Ольга Іванівна, на дії державного виконавця.

Частинами другою та третьою статті 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За приписами ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, з урахуванням усіх обставин у справі, які встановлені під час судового розгляду скарги по суті, суд дійшов висновку, що у діях посадових осіб органу примусового виконання відсутні порушення норм Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 451 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про необґрунтованість вимог скарги ОСОБА_1 , у зв`язку з чим у її задоволенні слід відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 1, 4, 5, 17, 39, 63, 71, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 5, 12, 13, 18, 81, 89, 263, 447, 450, 451 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 180, 181, 195, 196 Сімейного кодексу України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), заінтересовані особи: ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), Головний державний виконавець Бучанського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Київ) Лемберська Ольга Іванівна (, вул. Енергетиків, 12, м. Буча, Київська обл.), на дії державного виконавця - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 11.10.2023.

Суддя: