ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/24093/22

Провадження № 22-ц/4820/1742/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Хмельницького обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю, за апеляційною скаргою Хмельницького обласного центру зайнятості на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 липня 2023 року (суддя Колієв С.А.).

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У листопаді 2022 року Хмельницький обласний центр зайнятості звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю.

В обґрунтування позову зазначав, що 01.04.2021 ОСОБА_1 подала до Хмельницької районної філії Хмельницького обласного центру зайнятості заяву про надання статусу безробітного та про призначення виплати допомоги по безробіттю. На підставі вказаної заяви 01.04.2021 їй був наданий статус безробітної та призначена виплата допомоги по безробіттю.

Під час обміну інформацією між Державною службою зайнятості та Пенсійним фондом України 19.07.2022 був виявлений факт приховування ОСОБА_1 даних отримання грошової допомоги/компенсації непрацюючій працездатній особі, яка здійснює догляд за дитиною-інвалідом.

Згідно листа Управління соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації від 26.07.2022 встановлено, що ОСОБА_1 з 09.08.2013 перебуває на обліку як одержувач грошової допомоги/компенсації непрацюючій працездатній особі, яка здійснює догляд за дитиною-інвалідом, що відповідно до п.1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» відноситься до категорії зайнятого населення, а отже ОСОБА_1 безпідставно отримувала відповідну грошову допомогу, розмір якої становить 15 016,01 грн, який підлягає поверненню. Добровільно повертати безпідставно отримані кошти відповідач відмовляється.

А тому, просив суд стягнути з ОСОБА_1 незаконно отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 15 016, 01 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 липня 2023 року у задоволення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Хмельницький обласний центру зайнятості не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог повністю. При цьому, посилається на порушення норм процесуального та матеріального права. Зазначає, що ОСОБА_1 , одержуючи грошову допомогу непрацюючій працездатній особі, яка здійснює догляд за дитиною-інвалідом, не мала права на отримання статусу безробітного та на отримання допомоги по безробіттю, оскільки відповідно до абз.3 п. 1 ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» належала до зайнятого населення. А тому допомога по безробіттю у сумі 15016, 01 грн. отримана незаконно.

Судом першої інстанції при винесенні рішення по справі не прийнято до уваги й те, що відповідач при поданні заяви про надання статусу безробітного в абзаці 6-8 вказала, що не отримує відповідно до законодавства: допомогу, компенсацію та/або надбавку по догляду за дитиною з інвалідністю, особою з інвалідністю І групи, тобто надана неправдива інформація, а також те, що відповідач своїм підписом підтвердила, що ознайомлена з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення.

Суд першої інстанції проігнорував той факт, що інформація про надання ОСОБА_1 неправдивих відомостей надійшла до Хмельницької районної філії Хмельницького обласного центру зайнятості тільки в липні 2022 року, а на момент надання статусу безробітного з призначенням допомоги по безробіттю 01.04.2021 - була відсутня.

Крім того, судом застосовано Порядок надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 307 від 20 листопада 2000 року який втратив чинність 31.07.2015, тобто до набуття спірних правовідносин.

Вказує, що суд першої інстанції неправильно застосував п. 4 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», оскільки дана норма набрала чинності 29.10.2022, тобто після виникнення спірних правовідносин (відповідач набув статус безробітного 01.04.2021).

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.04.2021 ОСОБА_1 звернулася до Хмельницького районного центру зайнятості про надання статусу безробітного (а.с.4).

Вказана заява була задоволена та з 01.04.2021 ОСОБА_1 зареєстрована та перебувала на обліку у Хмельницькій районній філії Хмельницького обласного центру зайнятості як безробітна й отримувала відповідну грошову допомогу.

ОСОБА_1 з 09.08.2013 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації та рішенням 21.08.2013 останній призначено виплату грошової допомоги як непрацюючій працездатній особі, яка здійснює догляд за дитиною-інвалідом на строк до 23.06.2028 (а.с.8).

Відповідно до акта розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 26 липня 2022 року № 10 встановлено, що ОСОБА_1 у період реєстрації та набуття статусу безробітної (01.04.2021) та перебування на обліку в Хмельницькій районній філії Хмельницького обласного центру зайнятості перебувала на обліку в Управлінні соціального захисту населення Хмельницької РДА як одержувач допомоги непрацюючій працездатній особі, яка здійснює догляд за дитиною-інвалідом, та відповідно до абз. 3 п.1 ст.4 Закону України «Про зайнятість населення», відноситься до зайнятого населення (а.с.6).

Установлено, що за період з 01 квітня 2021 рік по 16 вересня 2021 рік ОСОБА_1 нарахована та виплачена допомога по безробіттю у розмірі 15016,01 грн (а.с.11).

29.07.2022 директором Хмельницької районної філії Хмельницького обласного центру зайнятості прийнято рішення №3 щодо повернення відповідачем отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 15016,01 грн.

29.07.2022 Хмельницькою районною філією Хмельницького обласного центру зайнятості направлена претензія про повернення отриманої допомоги по безробіттю у сумі 15016,01 грн, яка була отримана ОСОБА_1 проте у добровільному порядку такі кошти повернуті не були (а.с.10).

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено факту недобросовісності з боку відповідача, а отже, немає підстав для висновку, що відповідач не мала права на отримання допомоги по безробіттю.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

До зайнятого населення також належать непрацюючі працездатні особи, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, особою з інвалідністю I групи або за особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку, та отримують допомогу, компенсацію та/або надбавку відповідно до законодавства.

Відповідно до частини другої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (частина третя статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», для управління страхуванням на випадок безробіття, акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду, створюється Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч.2, п.2 ч.3 Розділу ІІІ Положення «Про державну службу зайнятості», затвердженого Наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 16.12.2020 №2663, Державний центр зайнятості виконує повноваження безпосередньо та через міжрегіональні, регіональні центри зайнятості та їх філії. Державний центр зайнятості відповідно до покладених на нього завдань зокрема здійснює управління та оперативне розпорядження фінансовими ресурсами Фонду в межах затвердженого бюджету Фонду відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», управління майном, в межах, визначених чинним законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», фонд зобов`язаний вживати заходів до раціонального використання коштів і забезпечення фінансової стабільності Фонду.

В той же час, згідно із ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», фонд має право користуватися в установленому порядку відомостями Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, необхідними для забезпечення виконання покладених на нього функцій; перевіряти достовірність відомостей, поданих роботодавцем для отримання коштів Фонду, дотримання порядку використання роботодавцем виділених йому коштів Фонду та зупиняти виплати з Фонду в разі відмови або перешкоджання з боку роботодавця у проведенні перевірки, виявлення фактів подання ним Фонду недостовірних відомостей або порушення порядку використання роботодавцем коштів Фонду; отримувати необхідні пояснення (у тому числі в письмовій формі)з питань, що виникають під час перевірки; стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.

Відповідно до ч. 4 розділу І Положення «Про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 №10-1, реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, який є володільцем даних Реєстру застрахованих осіб.

Відповідно до ч.2 розділу ІV Положення «Про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування», до облікових карток Реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація,необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, зокрема персоніфіковані відомості про застрахованих осіб та інформація про нарахування страхових внесків, про трудовий та страховий стаж, особливі умови праці, які дають право на пільги в пенсійному забезпеченні та із загальнообов`язкового державного соціального страхування, період, який відповідно до законодавства зараховується до страхового стажу без сплати страхових внесків, кількість календарних днів перебування у трудових та цивільно-правових відносинах, проходження служби за відповідний місяць, що подаються страхувальниками у складі звітності; відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомога та компенсація, на які нараховано і з яких сплачено страхові внески), що подаються роботодавцями, - підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства; інформація про фізичних осіб, які сплачують / за яких сплачують страхові внески до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивач мав для цього всі можливості шляхом відповідної звірки первинних документів особи з інформацією за даними ПФУ та ЄДРС, крім того за нормами ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» позивач з метою отримання відповідної інформації мав право користуватися в установленому порядку відомостями Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та відомостями персоніфікованого обліку застрахованих осіб, що накопичуються в Пенсійному фонді України.

Крім того, із аналізу практики Європейського Суду з прав людини можна дійти висновку, що принцип «належного урядування» також передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовний спосіб (п.70 рішення у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 року).

Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

З урахуванням викладеного суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав, передбачених частиною третьою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та статтею 1212 ЦК України, для стягнення з відповідача виплаченої йому допомоги по безробіттю. При цьому, судом першої інстанції правильно зазначено про відсутність доказів недобросовісності з боку відповідача.

Помилковим є посилання суду першої інстанції на п.4 ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» та Порядок надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 307 від 20 листопада 2000 року, які не були чинними на час набуття відповідачкою статусу безробітного. І з цього приводу є підставними доводи апеляційної скарги, однак наведена помилка у застосуванні законодавства не призвела до неправильного вирішення справи, тому підстави для скасування чи зміни судового рішення відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи.

Отже, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Хмельницького обласного центру зайнятості залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 17 жовтня 2023 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай