Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/1057/23
Провадження № 2/528/296/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 вересня 2023 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Вітківського М.О.,

при секретарі Коваленко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гребінка без проведення технічної фіксації судового засідання в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,-

в с т а н о в и в:

27 липня 2023 року представник позивача адвокат Потапенко А.М. звернувся до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, яким просить суд: визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , за набувальною давністю право власності на житловий будинок загальною площею 33,2 кв.м., житловою площею 14,1 кв.м. з допоміжними господарськими побудовами, який розташований в АДРЕСА_1 , та в цілому складається з: «А-1» - житловий будинок; «Б» - погріб; «В» - сарай; «г» - прибудова; «Г» - сарай; «Д» - вбиральня; «Е» - літній душ; «№1» - огорожа.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що житловий будинок АДРЕСА_1 був побудований та належав ОСОБА_2 . ОСОБА_2 був дідом позивача ОСОБА_1 по лінії її батька ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, актовий запис про смерть № 22 від 07.10.2008 року.

Протягом свого життя ОСОБА_2 будував вищевказаний житловий будинок. За свого життя ОСОБА_2 у зв`язку із смертю, що є подією непередбачуваною для кожної людини не встиг зареєструвати своє право власності на належний йому житловий будинок.

Представник позивача зазначає, що відповідно до чинного на час будівництва будинку (1970-х роках) законодавства, яке не пов`язувало виникнення права власності на житловий будинок у сільській місцевості із проведенням його реєстрації, підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку та прийняття його в експлуатацію. Натомість облік особистих селянських господарств здійснювали сільські, селищні ради за місцем розташування нерухомого майна шляхом його реєстрації в органах місцевого самоврядування (сільської ради). Господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам, що збудовані до ухвалення Указу Президії Верховної Ради УССР від 22.01.1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель» і при їх технічній інвентаризації не відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні не відносяться до категорії самовільних.

Позивачем ОСОБА_1 замовлено, проведено технічну інвентаризацію будинку та виготовлено на будинок технічний паспорт. Ті факти, що спадковий будинок не являється самовільною побудовою та відсутність реєстрації права власності на будинок підтверджується відсутністю відповідних записів в технічному паспорті на будинок та інформаційною довідкою № 339858105 від 20.07.2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Зазначає, що після смерті діда позивача ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_1 здійснила його поховання та з 2008 року добросовісно, безперервно та відкрито володіє та користується для власних потреб вищевказаним житловим будинком АДРЕСА_1 , несе всі витрати по його утриманню, обробляє земельну ділянку біля будинку, виконує щорічні поточні ремонти будівель та споруд і підтримує в належному стані, сплачує комунальні послуги. Претензій від будь-кого відносно володіння та користування вказаним житловим будинком за весь цей час не було і на теперішній час немає. На час звернення з даним позовом до суду, строк добросовісного та відкритого володіння будинком позивача ОСОБА_1 становить більше 14 (чотирнадцяти) років. Спадкоємців після померлого ОСОБА_2 не залишилося, оскільки дружина ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зазначає, що внаслідок обставин, що склалися з метою захисту своїх майнових прав та інтересів, враховуючи добросовісне, безперервне та відкрите володіння чужим майном понад 14 років, позивач вимушена звернутися із позовною заявою до суду про визнання права власності на вищевказаний житловий будинок, за набувальною давністю.

Ухвалою судді від 27 липня 2023 року у цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 15 вересня 2023 року о 09 год. 00 хв. Витребувано у Лубенській державній нотаріальній конторі інформацію, чи заводилась спадкова справи після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та за її наявності надати належним чином завірену копію. (а.с.44-46).

Ухвалою суду від 15 вересня 2023 року підготовче провадження у даній цивільній справі, закрито. Призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні на 28 вересня 2023 року на 09 год. 30 хв. (а.с.61,62).

28.09.2023 року у судове засідання позивач та її представник адвокат Потапенко А.М. не з`явилися, вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, натомість представником позивача через канцелярію суду подано заяву про проведення судового засідання без участі сторони позивача, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити у повному обсязі (а.с.68).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився він належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, натомість через систему «Електронний суд» надіслав заяву про розгляд справи без участі сторони. При вирішенні питання про задоволення позову ОСОБА_1 покладається на розсуд суду (а.с.65-67).

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Тарасівка Гребінківського району Полтавської області помер ОСОБА_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , що видане Гребінківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис про смерть № 22 від 07.10.2008 року. (а.с. 11).

Позивач ОСОБА_1 , є внучкою померлого ОСОБА_2 , про що свідчать свідоцтво про народження ОСОБА_6 серії НОМЕР_3 від 26.07.1980 року, свідоцтво про шлюб ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від 01.06.2011 року, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_3 (батька позивача) № НОМЕР_5 від 25.08.2016 року. (а.с.32-36).

Згідно довідки №471 від 12.06.2017 року, що видана Виконавчим комітетом Тарасівської сільською радою Лубенського (бувший Гребінківський) району Полтавської області вбачається, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживав за адресою: АДРЕСА_1 . На час його смерті, шість місяців по тому і по даний час за вказаною адресою був зареєстрований він один (а.с.12).

Згідно довідки №472 від 12.06.2017 року, що видана Виконавчим комітетом Тарасівської сільською радою Лубенського (бувший Гребінківський) району Полтавської області вбачається, що земельна ділянка площею 0,14 га, що знаходиться на території Тарасівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області за адресою: АДРЕСА_1 , для обслуговування житлового будинку, господарських споруд та ведення особистого селянського господарства, не приватизована, знаходиться у власності Тарасівсьої сільської ради Гребінківського району Полтавської області (а.с.14).

Згідно довідки №473 від 12.06.2017 року, що видана Виконавчим комітетом Тарасівської сільською радою Лубенського (бувший Гребінківський) району Полтавської області вбачається, що спадковий будинок, який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 , має юридичну адресу: АДРЕСА_1 (а.с.13).

Згідно виписки з погосподарських книг по Тарасівській сільській раді № 474 від 12.06.2017 року вбачається, що померлий ОСОБА_2 являвся головою та власником домогосподарства по АДРЕСА_1 (а.с.15,16).

Відповідно до інформації, яка надана Лубенською державною нотаріальною конторою від 16.08.2023 року вих. №301/01-16, згідно алфавітної книги спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 в Гребінківській ДНК не заводилась, про що свідчить інформаційна довідка зі спадкового реєстру (а.с. 53,54).

На замовлення позивача ТОВ «БТІМ, виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок, адреса обєкту: АДРЕСА_1 . Всі будівлі та споруди побудовані до 05.08.1991 року. (а.с.20-24).

Згідно даних звіту незалежної оцінки станом на 24.07.2023 року на об`єкт нерухомого майна «житловий будинок з господарськими будівлями», що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 , ринкова вартість об`єкту оцінки становить 46 700 грн. (а.с. 25,25 зворот).

Згідно Інформаційної довідки, виданої ТОВ «БТІМ» житловий будинок який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому складається з: «А-1» - житловий будинок; «Б» - погріб; «В» - сарай; «г» - прибудова; «Г» - сарай; «Д» - вбиральня; «Е» - літній душ; «№1» - огорожа. Самовільного будівництва і перепланування не виявлено. (а.с.19).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 339858105 від 20.07.2023 року житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на за ким не зареєстрований обтяження та заборони відсутні. (а.с.17).

Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своє власністю (частина 1).

Згідно з частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В ході судового розгляду встановлено, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належав діду позивача ОСОБА_2 .

Також, у ході судового розгляду знайшло своє підтвердження те, що позивач проживає у вказаному будинку з жовтня 2008 року з часу поховання свого діда, добросовісно, безперервно та відкрито володіє, користується для власних потреб. Несе всі витрати по її утриманню та ремонту, що підтверджено відповідними квитанціями по сплаті комунальних послуг (а.с.26-31).

Зокрема, добросовісне, відкрите, безперервне володіння позивачем зазначеним будинком підтверджується належними та допустимими доказами, які додані до матеріалів справи.

Частиною 1 ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч. 2 ст. 344 ЦК України, особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Стаття 344 ЦК України встановлює правові підстави набуття права власності за набувальною давністю. Згідно з цією статтею особа, яка добросовісно заволоділа чужим нерухомим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти ним протягом десяти років, набуває право власності на дане майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Суттєвим для виникнення права власності за набувальною давністю є встановлення моменту виникнення права власності за набувальною власністю та строк володіння, характер володіння (добросовісне, недобросовісне, відкрите, безперервне), обставини, за яких виникло володіння спірним майном, та чи відповідає це володіння ознакам безтитульного володіння, а також юридичний статус спірного майна.

Інститут набувальної давності визначає такий спосіб набуття права власності на майно, відповідно до якого це право виникає вперше і незалежно від права попереднього власника, тобто ґрунтується не на попередній власності чи відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме у разі тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним.

З Позиції Верховного Суду України викладеній у Постанові від 09 липня 2019 року (справа N 920/999/16), вбачається, що .. -

Відповідно до частини 1 статті 15 та частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права способам, що встановлено чинним законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Позивачем обрано такий спосіб судового захисту як визнання права власності за набувальною давністю.

Частиною 1 статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об`єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації.

Відповідно до частин 1, 4 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині 1 статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 ЦК України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Відтак йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини 3 статті 344 ЦК України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина 2 статті 344 ЦК України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вищевказаних умов у сукупності.

За змістом частини 1 статті 344 ЦК України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності (наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 у справі N 910/17274/17).»

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови).

З огляду на вище викладені обставини, приймаючи до уваги, що під час розгляду справи знайшли підтвердження факти відкритого, добросовісного, безперервного, протягом більше ніж 14 років володіння позивачем житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , суд приходить до висновку про необхідність визнання за позивачем права власності на зазначене нерухоме майно за набувальною давністю.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 , за набувальною давністю право власності на житловий будинок загальною площею 33,2 кв.м., житловою площею 14,1 кв.м. з допоміжними господарськими побудовами, який розташований в АДРЕСА_1 , та в цілому складається з: «А-1» - житловий будинок; «Б» - погріб; «В» - сарай; «г» - прибудова; «Г» - сарай; «Д» - вбиральня; «Е» - літній душ; «№1» - огорожа.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Складання повного тексту судового рішення відкласти не більше як на десять днів з дня закінчення розгляду справи, і визначити кінцеву дату складення повного судового рішення 08.10.2023 року.

На виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 , (проживає за адресою: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Виконавчий комітет Гребінківської міської ради Полтавської області, , (юридична адреса: 37400, м. Гребінка, Полтавська область, вул. Ярослава Мудрого, буд.35).

Повний текст рішення складено 06.10.2023

Суддя М. О. Вітківський