Справа № 553/2221/23
Провадження № 2/553/2645/2023
У Х В А Л А

Іменем України

16.10.2023м. Полтава

Ленінський районний суд міста Полтави в складі:

головуючого - судді Грошової Н.М.

за участю секретаря судового засідання Левицької В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання в сумі 36934,47 грн.,

в с т а н о в и в :

25.08.2023 до Ленінського районного суду міста Полтави надійшов позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01.02.2021 по 01.06.2023 у розмірі 36934,47 грн. та сплаченого судового збору у розмірі 2684,00 гривень.

Позивач зазначив у позові адресу відповідача: АДРЕСА_1 .

Судом, відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи направлено запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

З інформації, яка надана Департаментом з питань реєстрації Полтавської міської ради з реєстру територіальної громади міста Полтави на запит суду, вбачається, що відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

При цьому, зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01.02.2021 по 01.06.2023 у розмірі 36934,47 грн., які надаються позивачем за адресою: АДРЕСА_3 ), що є територією Подільського району в м. Полтава та відноситься до територіальної юрисдикції (підсудності) Ленінського районного суду м. Полтави.

Ухвалою судді Ленінського районного суду міста Полтави від 07.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін, призначено судове засідання 16.10.2023.

21.09.2023 відповідач звернувся до суду із заявою, в якій повідомляє, що зареєстрований та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 ( АДРЕСА_2 ), що і підтверджено відповіддю на запит суду про місце реєстрації фізичної особи відповідача, у зв`язку з чим зазначає, що справа № 553/2221/23 не підсудна Ленінському районному суду м. Полтави і розглядатися в цьому суді не може.

Суд вважає, що заяву відповідача від 21.09.2023 по суті є клопотанням про передачу справи за підсудністю, яка визначена ст. 27 ЦПК України, до іншого суду.

У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи та доводи клопотання відповідача, що не підсудності справи Ленінському районному суду міста Полтави, зазначає наступне.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Так, за загальним правилом ст. 27 ЦПК України підсудність справ за позовами до фізичних осіб визначається за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача.

Виняток з даного правила становить альтернативна підсудність (ст. 28 ЦПК України) та виключна підсудність (ст. 30 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах у справі № 460/4286/16-ц від 23.01.2018 та у справі № 640/16548/16-ц від 16.05.2018, до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 Цивільного кодексу України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 Цивільного кодексу України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 Цивільного кодексу України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10.04.2019 року (справа № 638/1988/17, провадження № 61-30812св18), правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно. Позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.07.2020 у справі № 910/10647/18 зазначила, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата ВС визначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин.

Так, позивачем заявлені вимоги про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01.02.2021 по 01.06.2023 у розмірі 36934,47 грн, за адресою надання послуг: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 .

З урахуванням заявлених вимог, які пов`язані з нерухомим майном (надання послуг) за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться на території Подільського району м. Полтави, справа підлягає розгляду Ленінським районним судом м. Полтави відповідно до положень статті 30 ЦПК України за місцезнаходженням нерухомого майна та надання послуг.

Отже, з огляду на те, що Ленінський районний суд м. Полтави у даному випадку є судом встановленим законом, оскільки спір у даній справі оскільки спір у даній справі стосується нерухомого майна, яке знаходиться на території Подільського району міста Полтави, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача.

Керуючись ст. 30, 259-260 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 від 21.09.2023 про передачу за підсудністю цивільної справи за позовною заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання в сумі 36934,47 грн. - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Копію ухвали направити сторонам.

Головуючий: суддя Н.М. Грошова