К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2023 року місто Київ

справа № 225/4412/19

апеляційне провадження № 22-ц/824/14262/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря судового засідання: Осінчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Позика", подану представником Воронковим Олексієм Михайловичем, на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області у складі судді Радзівіл А.Г. від 26 квітня 2023 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Позика" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2019 року ТОВ "ФК "Позика" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 21 липня 2006 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 40 000 швейцарських франків строком до 21 липня 2016 року.

В забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором 21 липня 2006 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 укладено договір поруки 0-П, за умовами якого останнязобов`язалася відповідати перед кредитором за виконання боржником в повному обсязі боргових зобов`язань, що випливають із основного кредитного договору.

14 липня 2017 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ТОВ "ФК "Позика" укладено договір факторингу № 80, за умовами якого первісний кредитор передав фактору право грошової вимоги за кредитним договором № 0 від 21 липня 2006 року та договором поруки № 0-П. Сукупний розмір грошової вимоги становив 364 675 грн. 48 коп., з яких: загальна сума боргу за кредитом - 240 665 грн. 99 коп.; загальна сума процентів, нарахованих на суму боргу - 124 009 грн. 49 коп.

Посилаючись на те, що відповідачі не виконали взяте на себе грошове зобов`язання, ТОВ "ФК "Позика"просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в сумі 364 675 грн. 48 коп., а також судовий збір в розмірі 5 470 грн. 13 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 квітня 2023 року у задоволенні позову ТОВ "ФК "Позика" відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив із того, що позивачем не надано доказів отримання відповідачем кредитних коштів, первинні бухгалтерські документи (квитанції, розписки, чеки, меморіальні ордери, платіжні доручення) відсутні, як і докази часткового виконання зобов`язання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі представник ТОВ "ФК "Позика" - Воронков О.М., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Скаржник зазначає, що судом невірно надана оцінка наявним в матеріалах справи доказам, а рішення фактично ґрунтується на позиції відповідача.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу зазначає про безпідставність її доводів, оскільки матеріли справи не містять допустимих доказів на підтвердження позовних вимог.

ОСОБА_2 не подала відзив на апеляційну скаргу.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Представник ТОВ "ФК "Позика" в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи товариство повідомлено належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважали, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 21 липня 2006 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 40 000 швейцарських франків строком до 21 липня 2016 року (том І а.с. 4-8).

В забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором 21 липня 2006 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 укладено договір поруки 0-П, за умовами якого останнязобов`язалася відповідати перед кредитором за виконання боржником ОСОБА_1 в повному обсязі боргових зобов`язань, що випливають із основного кредитного договору.

14 липня 2017 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ТОВ "ФК "Позика" укладено договір факторингу № 80, за умовами якого первісний кредитор передав фактору право грошової вимоги за кредитним договором № 0 від 21 липня 2006 року та договором поруки № 0-П.

Згідно реєстру боржників до договору факторингу № 80 від 14 липня 2017 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 21 липня 2006 року № 0 становить 364 675 грн. 48 коп., з яких: загальна сума боргу за кредитом - 240 665 грн. 99 коп.; загальна сума процентів, нарахованих на суму боргу - 124 009 грн. 49 коп. (том І а.с. 15).

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

За змістом частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до положень статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з приписами статі 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У частині 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції неправильно надав оцінку наявним в матеріалах справи доказам, що підтверджують факт отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів (том І а.с. 124-136). Виписка за кредитним договором від 21 липня 2006 року по 14 липня 2017 року також підтверджує як факт отримання коштів, так і їх часткове повернення (том ІІ а.с.73-106). Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що відповідач фактично не заперечує проти отримання коштів, а вказує лише на недопустимість поданих позивачем доказів.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що суд дійшов помилкового висновку щодо недоведеності позивачем майнового права на стягнення кредитної заборгованості.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

За змістом статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальний строк позовної давності встановлюється тривалістю у три роки. Таким чином, на протязі саме цього строку особа, чиї права порушені, має право звернутись до суду.

Строки позовної давності мають загальний характер.

Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин.

Частиною 5 статті 261 ЦК України встановлено, що за зобов`язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини 3,4 статті 267 ЦК України).

У пункті 1.2.2. кредитного договору сторони передбачили, що позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в термін, встановлений графіком погашення кредиту (додаток № 1 до даного договору), але в будь якому випадку не пізніше 21 липня 2016 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору на підставі будь-якого з підпунктів 2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 7.4, 9.2, 9.14 договору.

У додатку № 1 до кредитного договору № 0 від 21 липня 2006 року встановлено графік погашення кредиту, відповідно до якого позичальник зобов`язувався здійснювати платежі у певних сумах до 25 числа кожного місяця (останній - 25 червня 2016 року) (том І а.с. 9).

У пункті 5.5. кредитного договору передбачено право банку вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості.

У постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) Велика Палата Верховного Суду сформувала правовий висновок про те, що початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Як убачається з матеріалів справи, ТОВ "ФК "Позика" звернулося до суду з даним позовом у липні 2019 року, а тому вимоги про стягнення заборгованості підлягають стягненню в межах трирічного строку позовної давності (про сплив якої позивачем було заявлено в суді першої інстанції - том І а.с. 90), тобто до стягнення підлягає лише сума боргу за червень 2016 року в розмірі 254 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на момент подання позову становило 6 779 грн. 26 коп.

В іншій частині доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та відхиляються судом апеляційної інстанції.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, що відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду й ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до частин 1, 2, 13 статті 141 ЦПК кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ "ФК "Позика" підлягає стягненню судовий збір по 127 грн. 18 коп. з кожного (пропорційно до задоволених позовних вимог - 1,86 %).

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Позика", подану представником Воронковим Олексієм Михайловичем, задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 квітня 2023 року скасувати і ухвалити нове судове рішення такого змісту.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Позика" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Позика" (; місто Київ, вулиця Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, офіс № 34) заборгованість за кредитним договором № 0 від 21 липня 2006 року в розмірі 6 779 грн. 26 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Позика" (; місто Київ, вулиця Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, офіс № 34) по 127 грн. 18 коп. судового збору з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: