КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 947/604/23
Провадження № 2/947/1095/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2023 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Матвієвої А.В.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1

до ОСОБА_3

про визнання майна спільною сумісною власністю,

визначення часток у праві спільної власності,

В С Т А Н О В И В:

04.01.2023 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визначення часток співвласників у справі спільної сумісної власності, в якій позивач, з урахуванням уточненої редакції позови від 21.03.2013 року, просить суд визнати нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, та нежитлове приміщення №2, загальною площею 5,2 кв.м., в будинку АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , визначивши за співвласниками цього майна частки у спільній сумісній власності , а саме: частку ОСОБА_1 , в розмірі 4/5 часток; частку ОСОБА_5 , - 1/5 частка.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй за час життя майно, у тому числі на: квартиру АДРЕСА_1 та нежитлове приміщення №2, загальною площею 5,2 кв.м., в будинку АДРЕСА_2 .

Спадкоємцями до майна померлої, як стверджує позивач, є він, як син - ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , дочка померлої, які у встановлений законом строк звернулись до Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі з відповідними заявами про прийняття спадщини, за наслідком чого заведено спадкову справу за № 454с/2022.

Разом з тим, позивач - ОСОБА_1 стверджує, що вищевказане нерухоме майно, яке зареєстровано на праві власності за померлою ОСОБА_5 , як матір`ю, є їх спільним сумісним майном, частка в якому зокрема ОСОБА_1 складає 4/5, виходячи з наступних обставин.

Позивач посилається на те, що станом на час придбання вказаного майна, він не був одруженим та на постійній основі проживав з померлою матір`ю - ОСОБА_5 за однією адресою однією сім`єю. Він є моряком дальнього плавання починаючи з 2007 року.

Також, вказане спірне нерухоме майно, було отримано померлою його матір`ю у власність за наслідком укладених у 2009 році договорів про інвестування в будівництво з ТОВ «Мале підприємство «Брокерська фірма «Бастма».

Позивач вказує, що вказане нерухоме майно було придбано за його власні кошти, які в свою чергу були отримані ОСОБА_5 у необхідному розмірі в ЗАТ «ОТП Банк» з банківського рахунку позивача, яка діяла на підставі відповідної нотаріально посвідченої довіреності виданої позивачем на її ім`я, а також отримані безпосередньо від ОСОБА_1 за наслідком грошових переказів через систему MoneyGram.

Додатково позивач стверджує, що ОСОБА_5 в силу власного віку, доходів та особистих грошових коштів на придбання відповідного майна, не мала.

Після отримання ОСОБА_5 31 березня 2010 року квартири АДРЕСА_3 на підставі Акту приймання - передачі від 31.03.2010 р., остання вчинила дії з реєстрації права власності на цю квартиру. В подальшому, як зазначає позивач, ним та його матір`ю на протязі року здійснювались ремонтні роботи у вказаній квартирі, внаслідок чого було збільшено площу, що стало підставою для отримання відповідних документів та проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 69,1 кв.м., житловою площею 24.7. кв.м.

Відповідно до ч. 4 ст. 368 ЦК України, майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

На підставі викладеного позивач стверджує, що у відповідності до положень ч.4 ст. 368 ЦК України, вищевказане спірне нерухоме майно, яке наразі складає спадкову масу після смерті ОСОБА_5 , є спільною сумісною власністю її та позивача, в якому з урахуванням суми грошових коштів витрачених позивачем на це майно, його частка складає 4/5 частки.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 31.10.2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання.

Разом з позовною заявою, представником позивача надано до суду клопотання про витребування доказів, за наслідком розгляду якого 13.03.2023 року Київським районним судом міста Одеси постановлено ухвалу, якою витребувано:

- з Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі належним чином завірену копію спадкової справи №454с/2022, заведену до майна ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- з Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради належним чином завірені копії реєстраційних справ відносно нерухомого майна: квартири АДРЕСА_3 ; нежитлового приміщення АДРЕСА_5 .

На виконання зазначеної ухвали суду, до суду надійшли витребувані судом докази, а саме: 03.04.2023 року з Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі, та 31.03.2023 року з Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради.

21.03.2023 року в порядку ст. 49 ЦПК України, представником позивача надано до суду заяву про зміну предмету позову, з вищевикладеними вимогами та підставами, яку прийнято судом до розгляду 12.04.2023 року.

02.03.2023 року представником відповідача ОСОБА_3 надано до суду відзив на позовну заяву, в якому представник просить суд відмовити у задоволенні позову, з підстав необґрунтованості та їх безпідставності.

04.04.2023 року представником відповідача додатково надано відзив на позовну заяву в уточненій редакції.

12.04.2023 року до суду надійшла заява від представника позивача про виклик та допит свідків, яка задоволена судом в підготовчому судовому засіданні 12.04.2023 року.

23.05.2023 року судом було ухвалено закрити підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

03.07.2023 року в судовому засіданні судом за клопотанням представника позивача було здійснено допит в якості свідків: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

07.09.2023 року до суду надійшла заява від представника позивача про доручення доказів, яке задоволено судом в судовому засіданні 26.09.2023 року.

Також, в судовому засіданні 26.09.2023 року судом було здійснено допит в якості свідка: ОСОБА_9 .

В судовому засіданні призначеному 09.10.2023 року:

- представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити;

- представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 проти задоволення позовних вимог заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши усі докази наявні в матеріалах справи, суд вважає позов підлягаючим до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частинами 1-3 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З поданих до суду доказів судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_6 , батьками якого є: ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

У відповідності до свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , змінив власне ім..я та прізвище на - ОСОБА_1 .

Також судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_3 , батьками якої є: ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 .

За наслідком викладеного судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 та відповідачка - ОСОБА_3 є рідними братом та сестрою, а також дітьми - ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є громадянкою України, РНОКПП НОМЕР_4 , на ім`я якої 23.09.1999 року Київським РВ УМВС України в Одеській області видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , в якому наявний запис про реєстрацію останньої 13.02.2007 року за адресою: АДРЕСА_6 .

27.11.2008 року ОСОБА_6 (який надалі за наслідком зміни імені та прізвища - ОСОБА_1 ) складено та надано довіреність на ім`я ОСОБА_5 , яка посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Степановою І.А., зареєстрована в реєстрі за №6260.

Відповідно до вказаної довіреності, ОСОБА_3 ( ОСОБА_1 ) надав право ОСОБА_5 на розпорядження усім своїм майном, з чого б воно не складалось, та де б воно не знаходилось, укладати усі передбачені за законом угоди по керуванню та розпорядженню майном, у тому числі розпоряджатись валютними рахунками, вносити на них додаткові гроші, перераховувати гроші на інші рахунки, тощо, зі строком дії довіреності до 27.11.2011 року.

У зазначеній довіреності від 27.11.2008 року нотаріусом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 проживали за адресою: АДРЕСА_7 .

З поданої до суду заяви на видачу готівки №6 від 20.05.2009 року, вбачається, що 20.05.2009 року ОСОБА_5 у відділенні «Дерібасівське» ЗАТ «ОТП Банк» в місті Одесі, було отримано грошові кошти з поточного рахунку ОСОБА_3 на підставі довіреності від 27.11.2008 року, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Степановою І.А., зареєстрованої в реєстрі за №6260, в сумі 352 080,96 грн., що станом на день їх отримання у відповідності до курсу НБУ складало еквівалент 46200,00 доларів США.

11 червня 2009 року ОСОБА_5 укладено з ТОВ МП «Брокерська Фірма «Бастма» договір №90/4/09 стр. Про інвестування в будівництво 10-ти поверхового двохсекційного цегляного житлового будинку АДРЕСА_8 , за умовами якого генпідрядник зобов`язався виконати будівельні роботи в житловому будинку та виконати замовнику пов`язані з цим послуги, за наслідком чого після введення будинку в експлуатацію, передати інвестору однокімнатну квартиру за будівельним АДРЕСА_9 (будівельний №90). Договірна вартість чого складає 382200,00 грн., в тому числі ПДВ, що складає еквівалент 53000,00 доларам США, зі сплатою в строк до 12.06.2009 року.

10 липня 2009 року ОСОБА_5 укладено з ТОВ МП «Брокерська Фірма «Бастма» договір №90/4/09 н.п.стр. Про інвестування в будівництво 10-ти поверхового двохсекційного цегляного житлового будинку АДРЕСА_8 , за умовами якого генпідрядник зобов`язався виконати будівельні роботи в житловому будинку та виконати замовнику пов`язані з цим послуги, за наслідком чого після введення будинку в експлуатацію, передати інвестору нежитлове приміщення (підсобне), загальною площею 5,2 кв.м., розташоване на 1-ому поверсі, в секції №1, житлового будинку розташованого в місті Одесі, Київський район, мкр. «Д» житлового району ІV-5 «Південний» (будівельний №90). Договірна вартість чого складає 2310,00 грн., в тому числі ПДВ 385,00 грн., що складає еквівалент 300,00 доларів США. Пунктом 2.4 договору передбачено, що інвестор зобов`язався внести вказану суму договору в повному обсязі в строк до 15.07.2009 року.

Тієї ж дати, 10 липня 2009 року ОСОБА_5 укладено з ТОВ МП «Брокерська Фірма «Бастма» договір №90/4/1 н.п.стр. Про інвестування в будівництво 10-ти поверхового двохсекційного цегляного житлового будинку АДРЕСА_8 , за умовами якого генпідрядник зобов`язався виконати будівельні роботи в житловому будинку та виконати замовнику пов`язані з цим послуги, за наслідком чого після введення будинку в експлуатацію, передати інвестору нежитлове приміщення (підсобне), загальною площею 4.1 кв.м., розташоване на 1-ому поверсі, в секції №1, житлового будинку розташованого в місті Одесі, Київський район, мкр. «Д» житлового району ІV-5 «Південний» (будівельний №90). Договірна вартість чого складає 2360,00 грн., в тому числі ПДВ 395,00 грн., що складає еквівалент 300,00 доларів США, зі сплатою на момент підписання договору. Пунктом 2.3 договору передбачено, що інвестор зобов`язався внести вказану суму договору в повному обсязі в строк до 07.05.2010 року.

У відповідності до заяви на одержання переказу «Money Gram» вбачається, що ОСОБА_5 13.10.2009 року отримано грошові кошти в сумі 360,00 доларів США від ОСОБА_6 .

В подальшому на виконання вищевказаних договорів ТОВ МП «Брокерська Фірма «Бастма» було укладено з ОСОБА_5 наступні акти - приймання передачі нерухомого майна, а саме:

- 31.03.2010 року Акт приймання-передачі квартири АДРЕСА_10 , за умовами якого ОСОБА_5 підтверджує отримання на виконання договору №90/4/09 від 11.06.2009 року квартири АДРЕСА_11 ;

- 31.03.2010 року Акт №4 приймання-передачі нежитлового приміщення в житловому будинку АДРЕСА_12 , за умовами якого ОСОБА_5 підтвердила отримання на виконання договору №90/4/09 н.п. від 10.07.2009 року - нежитлового приміщення, площею 5,2 кв.м., розташованого на 1-му поверсі, 1-ої секції, житлового будинку АДРЕСА_2 ;

- 31.03.2010 року Акт №4/1 н.п. приймання-передачі нежитлового приміщення в житловому будинку АДРЕСА_12 , за умовами якого ОСОБА_5 підтвердила отримання на виконання договору №90/4/1 н.п. від 10.07.2009 року - нежитлового приміщення, площею 4,1 кв.м., розташованого на 1-му поверсі, 1-ої секції, житлового будинку АДРЕСА_2 .

За наслідком отримання вказаних документів, судом встановлено, що ОСОБА_5 отримано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_10 , серії НОМЕР_6 , видане 29.08.2011 року виконавчим комітетом Одеською міською радою, що посвідчує належність на праві власності квартиру АДРЕСА_13 , на підставі якого за ОСОБА_5 було зареєстровано право власності на вказану квартиру, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав за №31284780 від 13.09.2011 року.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_5 отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 27.11.2013 року за індексним номером 13514036, на нежитлове приміщення №2, загальною площею 5,2 кв.м., по АДРЕСА_14 , на підставі якого ОСОБА_5 25.11.2013 року зареєстровано право власності на вказане нежитлове приміщення, про що складено запис про право власності №3564547, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна №01.

Доказів на підтвердження отримання ОСОБА_5 свідоцтва про право власності на нерухоме майно на підставі Акту №4/1н.п. приймання-передачі нежитлового приміщення в житловому будинку АДРЕСА_12 від 31.03.2010 року, до суду не надано.

Разом з тим, з матеріалів реєстраційної справи щодо нерухомого майна №01 судом встановлено, що за наслідком проведеної реконструкції квартири АДРЕСА_13 , а також на підставі у тому числі документів та Акту №4/1н.п. приймання-передачі нежитлового приміщення в житловому будинку АДРЕСА_12 від 31.03.2010 року, Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 27.05.2014 року серії IY№70, ОСОБА_5 отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 05.06.2014 року за індексним номером №22656178 на квартиру АДРЕСА_10 , загальною площею 69,1 кв.м., житловою площею 24,7 кв.м, на підставі якого видано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №13593905 від 05.06.2014 року та за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на вищевказану квартиру АДРЕСА_10 , загальною площею 69,1 кв.м., про що складено запис про право власності №5919651, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна №01.

На підставі вищевикладеного, судом встановлено, що матір сторін по справі - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , набула у власність нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, та нежитлове приміщення №2, загальною площею 5,2 кв.м., в будинку АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

Також судом встановлено, що внаслідок набуття у власність вказаного майна, ОСОБА_5 27.04.2021 року зареєструвала своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_15 , що підтверджується відомостями №Д1-134177-ю/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку, наданими 31.08.2022 року Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради.

ІНФОРМАЦІЯ_10 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у віці 66 років померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 .

Внаслідок смерті особи відкривається спадщина (ст.1220 ЦК України).

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ч.1 ст.1216 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст.1218 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

У відповідності до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу.

Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. (ч.1,2 ст. 1269 ЦК України).

Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. (ч.1 ст.1270 ЦК України).

Отже, внаслідок смерті матері сторін по справі, відкрилась спадщина на належне ОСОБА_5 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_7 за час життя майно.

Судом встановлено, що 15.08.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі з заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 .

На підставі вказаної заяви, державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі 15.08.2022 року заведено спадкову справу №454с/2022 до майна померлої ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 .

16.08.2022 року з заявою про прийняття спадщини до майна, яка залишилась після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 звернулась донька останньої - ОСОБА_3 .

З матеріалів вказаної спадкової справи №454с/2022 також вбачається відсутність інформації про будь-яких інших спадкоємців до майна ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Позивач в цій справі - ОСОБА_1 вважає, що вищевказане нерухоме майно, належне ОСОБА_5 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_7 , є належним йому та померлій матері на праві спільної сумісної власності, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Зважаючи на встановлені обставини, суд вважає за необхідне проаналізувати наступні правові норми.

У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України).

Виходячи зі змісту ст. 55 Конституції України, кожному гарантується захист його прав і свобод у судовому порядку.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Як передбачено ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У ст. 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Частинами, 1, 2, 4 статті 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Разом з тим, відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Такий правовий висновок висловлено Верховним Судом в постанові від 31 березня 2020 року у справі № 205/4245/17 (провадження № 61-17628св19), підстав відступати від якого колегія суддів не вбачає.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті3,74 СК України).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Приймаючи викладене, судом встановлено, що ОСОБА_11 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_7 , за час життя було набуто у власність нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, та нежитлове приміщення №2, загальною площею 5,2 кв.м., в будинку АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, за наслідком укладених з ТОВ МП «Брокерська Фірма «Бастма» договорів інвестування в будівництво 10-ти поверхового двохсекційного цегляного житлового будинку АДРЕСА_8 : за №90/4/09 стр. від 11.06.2009 року сумою на 53000,00 доларів США; за №90/4/09 н.п.стр. від 10.07.2009 року сумою на 300,00 доларів США; №90/4/1 н.п.стр. від 10.07.2009 року сумою на 300,00 доларів США; що в загальній сумі складає 53600,00 доларів США.

Також судом є встановленим, що в момент укладення спірних договорів, ОСОБА_5 мала належні повноваження на право діяти від імені ОСОБА_3 ( ОСОБА_1 ), у тому числі на розпорядження коштами з його рахунків на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 27.11.2008 року, за р.6260, за наслідком чого здійснила зняття грошових коштів з розрахункового рахунку свого сина - позивача по справі ОСОБА_3 ( ОСОБА_1 ) в сумі еквівалентній 46200,00 доларів США, а також отримавши 360,00 доларів США від останнього 13.10.2009 року за наслідком грошового переказу системою «Money Gram», що в цілому складає отриманих від позивача грошових коштів сумі 46560,00 доларів США.

У відповідності до наданої до суду трудової книжки серії НОМЕР_8 кладеної на ім`я ОСОБА_5 вбачається, що з останнього місця роботи остання була звільнена 11.02.1998 року за власним бажанням.

У відповідності до відповіді Головного управління ДПС в Одеській області від 14.07.2023 року за №33086/6/15-32-50-08 вбачається, що відповідно до наявної інформаційно-комунікаційної системи ДПС, ОСОБА_5 , була зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності та перебувала на обліку в Київській державній податковій інспекції ГУ ДПС в Одеській області з 20.06.2006 року по 29.03.2010 року, з 30.03.2010 року стан платника - припинено, ліквідовано.

У відповідності до інформації наданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області вбачається, що ОСОБА_5 перебувала на обліку та отримувала пенсію за віком, розмір якої внаслідок перерахунку з надбавками станом на 25.11.2018 року складав 1525,50 грн., та в подальшому також перераховувався.

Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану ОСОБА_12 , та в спростування вказаних обставин відповідачем до суду не надано.

На підставі викладеного в цілому, суд вважає доведеними доводи позивача та встановленим, що набуте ОСОБА_5 вищевказане нерухоме майно, придбане зокрема у тому числі за частку грошових коштів ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), які складають в сумі 46560,00 доларів США, з загальної вартості придбаного майна в сумі 53600,00 доларів США, що в процентному співвідношенні складає 86,86% від 100% (46560,00*100/53600=86,86).

Також, судом встановлено, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) є рідним сином ОСОБА_5 померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 , з якою на час придбання останньою спірного нежитлового приміщення проживав спільно за однією адресою: АДРЕСА_7 , що вбачається зі встановленого місця проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу у довіреності від 27.11.2008 року, зареєстрованої в реєстрі за №6260, записом про реєстрацію ОСОБА_5 у паспорті громадянина України серії НОМЕР_5 , та довідкою Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради за №Д1-134177-ю/л від 31.08.2022 року про реєстрацію за новою адресою: АДРЕСА_15 , починаючи з 27.04.2021 року.

Суд зазначає, що проміж вищевказані встановлені судом обставини на підставі наявних в матеріалах справи доказів, які є належними та допустимими, судом також було здійснено під час розгляду справи допит свідків.

Свідок - ОСОБА_7 допитана в судовому засіданні 03.07.2023 року повідомила суду, що є знайомою ОСОБА_5 померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 , починаючи з 1999 році. Свідок зазначила, що померла ОСОБА_5 займалась підприємницькою діяльністю, зокрема смажила млинці на орендованій квартирі в АДРЕСА_16 та здійснювала їх продаж на ринку «Южний». Також свідок стверджувала, що по її інформації ОСОБА_5 придбала квартиру на власні зароблені кошти, померла була самодостатньою особою, а також свідок їй позичала грошові кошти в сумі 6000 доларів США, які ОСОБА_5 за час життя їй повернула. Також свідок на питання суду зазначила, що доказів на підтвердження позичення ОСОБА_5 в борг грошових коштів в неї немає. Свідок стверджувала, що ремонт у придбаній ОСОБА_5 квартирі допомагали здійснювати дітей, а дочка померлої - ОСОБА_3 ходила в рейси та також заробляла грошові кошти. Свідок свідчила, що ОСОБА_5 за життя бажала залишити більшу частку належного їй нерухомого майна дочці - ОСОБА_3 .

Свідок - ОСОБА_8 за наслідком допиту зазначила, що є дочкою подруги померлої ОСОБА_5 , а саме дочка - ОСОБА_7 . Свідок підтвердила, що їй відома ОСОБА_5 , яка займалась продажем млинців, яка в свою чергу позичала грошові кошти у її матері - ОСОБА_7 . Свідок зазначила, що їй відомо про заробіток померлої ОСОБА_5 у розмірі близько 2500-3000 доларів США. Також свідок зазначила, що померла ОСОБА_5 за життя хотіла, щоб квартиру діти поділили в рівних частках.

Свідок - ОСОБА_9 допитаний в судовому засіданні 26.09.2023 року зазначив, що є товаришем ОСОБА_1 . Свідок надав свідчення, що йому відомо про намір придбання ОСОБА_1 квартири на 1 поверсі, діями з придбання чого займалась його матір - ОСОБА_5 , а ОСОБА_1 в свою чергу пересилав матері грошові кошти на її придбання. Також свідок підтвердив, що ОСОБА_1 є моряком, перебував у рейсах. Засвідчив, що ОСОБА_5 дійсно продавала млинці на ринку «Южний», а ОСОБА_3 , як дочка померлої ОСОБА_5 , жодного відношення до придбаного останньою нерухомого майна не має.

Надаючи оцінку вказаним свідченням свідків, суд зазначає, що обставини повідомлені свідками є суперечливими між собою, а свідчення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 взагалі не узгоджуються та навпаки спростовуються з наявними доказами в матеріалах справи з приводу наявності у померлої ОСОБА_5 власних доходів спроможних на придбання нерухомості за власні кошти, приймаючи факт отримання грошових коштів з рахунків позивача на підставі нотаріально посвідченої довіреності, за наслідком чого не приймаються судом в якості належних і достатніх доказів.

Будь-яких доказів стороною відповідача на підтвердження обставин викладених в спростування заявлених позовних вимог в порушення вимог ст.. 81 ЦПК України, до суду не надано.

Приймаючи викладене, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає доведеними доводи, що нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, та нежитлове приміщення №2, загальною площею 5,2 кв.м., в будинку АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , як таке що придбано членами сім`ї в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

У відповідності до положень статті 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Приймаючи вищевикладене, враховуючи, що спірне нерухоме майно є об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , враховуючи доведеність обставин, що вказане нерухоме майно придбано на 86,86 відсотків за власні грошові кошти позивача, суд вважає спроможними та обґрунтованими доводи позивача, що частка ОСОБА_1 у вказаному нерухомому майні складає 4/5 частки, а частка ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 - 1/5 відповідно.

Ухвалюючи рішення суду в цій справі, судом приймається, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпції щодо фактів.

При вирішенні даного цивільно-правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори.

Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю, визначення часток у праві спільної власності, підлягає до задоволення.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , у відповідності до положень ст.. 141 ЦПК України стягненню з відповідачки на користь позивача у відшкодування сплаченого останнім судового збору підлягає 9119 (дев`ять тисяч сто дев`ятнадцять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 4, 10, 13, 76-81, 89, 141, 263-266, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_17 ) до ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_18 ) про визнання майна спільною сумісною власністю, визначення часток у праві спільної власності - задовольнити.

Визнати нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, спільною сумісною власністю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_9 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . РНОКПП НОМЕР_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати нерухоме майно - нежитлове приміщення №2, загальною площею 5,2 кв.м., в будинку АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, спільною сумісною власністю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_9 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити за співвласниками нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, частки у спільній сумісній власності , а саме: частка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_9 , складає - 4/5 часток; частка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , складає - 1/5 частка.

Визначити за співвласниками нерухомого майна - нежитлового приміщення №2, загальною площею 5,2 кв.м., в будинку АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, частки у спільній сумісній власності , а саме: частка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_9 , складає - 4/5 часток; частка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , складає - 1/5 частка.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_10 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_9 , у відшкодування витрат зі сплати судового збору - 9119 (дев`ять тисяч сто дев`ятнадцять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 17.10.2023 року.

Головуючий Калініченко Л. В.