ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року

м. Харків

справа № 632/451/23

провадження № 22-ц/818/2011/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал»

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» на заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 20 липня 2023 року ухвалене у складі судді Кочнєва О.В.,-

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2023 року Мартиненко Володимир Володимирович, який діє в інтересах ТОВ « «Фінансова компанія Профіт капітал» ( надалі ТОВ) звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 6317,01 грн та інфляційних витрат у сумі 28115,14 грн ( за період з 05.07.2018 до 10.03.2023), що нараховані у зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 грошового зобов`язання відповідно до рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01.06.2018 по справі № 632/1353/17. Крім цього, позивач просив стягнути судові витрати по справі, а саме стягнути з відповідачки сплачений ним судовий збір у розмірі 2684,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ТОВ «Профіт капітал» є правонаступником вимог АТ «Дельта банк» за кредитним договором №001-20186-280313 від 28.03.2013, що був укладений між АТ «Дельта банк» та відповідачкою. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01.06.2018 по справі № 632/1353/17 з відповідачки на користь АТ «Дельта банк» була стягнута заборгованість за вищезазначеним договором кредиту у розмірі 44971,00 грн та судові витрати у розмірі 1600 грн. Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 27.10.2022 замінена сторона у виконавчому провадженні у справі № 632/1353/17 та ТОВ набуло статусу стягувача. У задоволені заяви ТОВ про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачі дублікату виконавчого листа відмовлено.

Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 20.07.2023 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що позивач не надав доказів наявності у нього права на стягнення інфляційних витрат та відсотків відповідно до вимог ст. 625 ЦК України тому що первинний кредитор та позивач ( після переходу права вимоги до нього) не отримували виконавчий лист для його виконання, тобто не вживали заходів для примусового виконання рішення суду. Крім цього, відповідно до вимог Закону України №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дій норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022, що набув чинності 17.03.2022 позивач не має право на нарахування відсотків за неналежне виконання грошового зобов`язання у період з 24.02.2022.

Не погодившись з рішенням суду ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» подало апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в частині стягнення з ОСОБА_2 3% річних та інфляційних витрат за період з 05.07.2018 по 23.02.2022.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на момент подання позовної заяви про стягнення 3% річних та інфляційних втрат вищезгадане рішенням суду не було виконано, що було встановлено судом першої інстанції, а отже Позивач має право на стягнення з Відповідача грошових сум в порядку ст. 625 ЦК України за невиконання рішення суду. При цьому, у разі відсутності добровільного виконання, звернення до органів ДВС для примусового виконання судових рішень є правом, а не обов`язком стягувача, що прямо передбачено нормами ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження». У разі не звернення стягувача до органів ДВС, у боржника наявний безумовний обов`язок щодо виконання судового рішення відносно такого боржника.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги доходить наступних висновків.

Відповідно ст. 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає даним вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01.06.2018 по справі №632/1353/17 було стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Дельта банк» заборгованість за кредитним договором №001-20186-280313 від 28.03.2013 станом на 21.08.2017 у розмірі 44971,86 грн та судові витрати у розмірі 1600,00 грн (а.с.63-65).

Позивач по справі набув права вимоги саме на вказану суму як новий кредитор на підставі договору №2233/К про відступлення права вимоги від 28.04.2020 на підставі результатів електронного аукціону від 15.04.2020 щодо продажу активів АТ «Дельта банк», який знаходився на стадії ліквідації (а.с.8-13).

Факт переходу права вимоги до позивача щодо вказаного боргу був підтверджений ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 27.10.2022 по провадженню №6/632/8/22. (а.с.66-68).

Враховуючи викладене право позивача як бути суб`єктом звернення до суду до відповідачки, так і щодо набуття права вимоги до неї відповідно до рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01.06.2018 є преюдиціальним фактами, які судом не встановлюються, оскільки вони встановлені іншими судовими рішеннями між тими самими сторонами та не підлягають доказуванню при розгляді даної справи відповідно до вимог ч.4 ст.82 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Тому, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Такий правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц.

У постанові від 16 травня 2018 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 686/21962/15-ц відступила від правових висновків, зроблених Верховним Судом України у постановах від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України); та від 02 березня 2016 року у справі № 6-2491цс15, який полягав у тому, що дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята статті 11 ЦК України не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, в тому числі і за договором страхування, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

У постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 520/16692/16-ц зазначено, що: «відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 1 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Аналізуючи наведені норми матеріального права, правові висновки Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, необхідно дійти висновку про те, що грошове зобов`язання це цивільне правовідношення, в якому праву вимоги кредитора кореспондує юридичний обов`язок боржника здійснити відповідний платіж, тобто вчинити дію, що полягає у передачі грошей.

У справі, що переглядається, у відповідача виник юридичний обов`язок здійснити відповідний платіж на виконання рішення суду, яким з нього стягнуто заборгованість на користь кредитора.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції посилався на те, що Позивач не має права на стягнення 3% річних та інфляційних витрат.

Колегія суддів вважає такі висновки суду помилковими з огляду на те, що у даній справі порушено грошове зобов`язання у зв`язку з невиконанням судового рішення, а не кредитного договору або договору позики, тому підстави для звільнення відповідачки від відповідальності передбаченої частиною 2 статті 625 ЦК України відсутні.

За змістом позовної заяви ТОВ просило стягнути 3% річних у розмірі 6317,01 грн та інфляційні витрати у розмірі 28 115,14 грн нараховані у період з 05.07.2018 ( набрання рішенням суду про стягнення заборгованості чинності) до 10.03.2023.

Згідно з п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Тому апеляційний суд вважає, що позовні вимоги ТОВ підлягають задоволенню частково за період з 05.07.2018 по 23.02.2022 відповідно : 3% річних від суми боргу складає (сума заборгованості) x 3% x (кількість днів прострочення) : (кількість днів у році) = 44971.86 x 3% x 1330 : 365 = 4 916,10 грн.

Індекс інфляції за період липень грудень 2018 року становить = 0,95 ((99.3 : 100) x (100.0 : 100) x (101.9 : 100) x (101.7 : 100) x (101.4 : 100) x (100.8 : 100))

За 2019 рік складає - 1,041 (104,1 : 100)

За 2020 рік складає 1,05 (105 :100)

За 2021 рік складає 1,1 (110 :100)

За січень лютий 2022 року 1,029 (101.3 : 100) x (101.6 : 100)

Інфляційне збільшення за період з 05.07.2018 по 23.02.2022 = 44971.86 x 1,17536213(0,95х1,041х1,05х1,1х1,029) - 44971.86 = 7886,36 грн.

Відповідно до пунктів 2, 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального права.

Відповідно до частини 13 статі 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивачем під час звернення до суду першої та апеляційної інстанцій було сплачено судовий збір у розмірі 6710 грн(2684+4026), оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню зазначена сума підлягає стягненню з Відповідача.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» - задовольнити.

Заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 20 липня 2023 року скасувати. Ухвалити нову постанову.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» (код ) 3% річних у сумі 4916 (чотири тисячі дев`ятсот шіснадцять) грн 10 (десять) коп та інфляційні втрати у сумі 7886 (сім тисяч вісімсот вісімдесят шість) грн 36 (тридцять шість) коп, а всього 12802,46 (дванадцять тисяч вісімсот дві) грн 46 (сорок шість) коп на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01.06.2018, яке 05.07.2018 набрало законної сили у справі №632/1353/17 за період з 05.07.2018 по 23.02.2022.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» () 6710 (шість тисяч сімсот десять) грн судового збору сплаченого в суді першої та апеляційної інстанціях.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 жовтня 2023 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді Н.П.Пилипчук

О.В.Маміна