КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/947/4070/23
УХВАЛА

17.10.2023 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Матвієвої А.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, зобов`язання приведення нерухомого майна у попередній стан та відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

23.08.2023 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Одеська міська рада, про визнання незаконними та скасування рішень, в якій позивачка просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Комунального підприємства «Департамент державної реєстрації» Шевченка Максима Олександровича від 07.11.2018 року, індексний номер 43908262 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати незаконним та скасувати рішення Одеської міської ради Nо 630-VIII від 5.09.2021 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу громадянину ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки, площею 0,0378 га, за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)»;

- визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Кароліно-Бугазької сільської ради, Білгород-Дністровського району Одеської області Хохича Руслана Вікторовича від 09.10.2021 року за індексним номером 60860167 на земельну ділянку площею 0,0378 га, кадастровий номер :33:001:0001, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу на підставі вказаного позову було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 07.092023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання.

06.10.2023 року від представника відповідача ОСОБА_1 до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, зобов`язання приведення нерухомого майна у попередній стан та відшкодування шкоди, в якій ОСОБА_1 просить суд:

- витребувати на користь ОСОБА_1 нерухоме майно у вигляді даху житлового будинку, що фізично розташовано на 2-му поверховому житловому будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , з чужого незаконного володіння: ОСОБА_2 , що використовується як тераса квартири АДРЕСА_2 ; ОСОБА_3 , що використовується к тераса квартири АДРЕСА_3 ;

- зобов`язати за власний рахунок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 привести до попереднього стану дах житлового будинку, що розміщений за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до технічного паспорту на вказаний будинок від 10.03.2018 року, шляхом демонтажу встановлених перегородок, накриття, встановлених огороджувальних металевих конструкцій та штучного газонного покриття;

- стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суму завданої шкоди майну ОСОБА_4 в сумі 69191,00 грн.

У підготовчому судовому засіданні 17.10.2023 року представник ОСОБА_1 підтримала вказану зустрічну позовну заяву та просила суд прийняти її до спільного розгляду з первісним позовом.

Оглянувши матеріали зустрічної позовної заяви, суд дійшов до наступного висновку.

Статтею 193 ЦПК України встановлено наступне, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

У випадку подання зустрічного позову у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, суд постановляє ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

У відповідності до ст. 194 ЦПК України, зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175 і 177 цього Кодексу. До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу. Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Частиною 4 статті 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як вбачається до зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 надано квитанцію на підтвердження сплати судового збору в сумі 3220,80 грн.

Перевіряючи належність сплати судового збору, суд зазначає наступне.

Закон України «Про судовий збір» визначає ставки для сплати судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви, що містить вимоги майнового та немайнового характеру.

Як вбачається з поданого ОСОБА_1 зустрічного позову, заявлено три вимоги, з яких: дві вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення збитків є вимогами майнового характеру, та одна вимога про зобов`язання усунення перешкод шляхом приведення об`єкту нерухомого майна до попереднього стану, що є вимогою немайнового характеру.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 8.07.2011 р., за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру стягується судовий збір у розмірі 0,4 % розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання позовної заяви майнового характеру стягується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2023 року з 01 січня встановлений у розмірі 2684,00 гривень.

Отже, судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви: немайнового характеру справляється у розмірі 1073,60 коп.; майнового характеру у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 1073,60 грн. та не більше 13420,00 грн.

У відповідності до ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Частиною 7 статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

Також, у відповідності до правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 18.09.2023 року по справі №758/5118/21 відповідно до якого, можливість пред`явлення кількох окремих позовів є одним з аргументів, який дозволяє виснувати, що у цій справі має місце не одна вимога, а кілька вимог щодо різних відповідачів. Із цим пов`язаний і другий аргумент, який випливає із можливості подачі окремих позовів, а саме, якщо б позивач подавав окремі позови про виселення, то мав би сплатити судовий збір за кожний із них.

Водночас, ані ЦПК України, ані Закон України «Про судовий збір» не містять норм, які б дозволяли зробити висновок, що законодавець хоче встановити більш сприятливі наслідки у вигляді сплати судового збору у меншому розмірі для випадків, коли позивач об`єднує вимоги до кількох відповідачів в одному позові. Навпаки, підкреслюється, що судовий збір має бути сплачений за кожну немайнову вимогу окремо, якщо заявлено декілька немайнових вимог (абзац 2 частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір»). У разі протилежного тлумачення має місце одна вимога про виселення щодо чотирьох відповідачів, то це матиме наслідком наступне: у ситуації, коли позивач звертається до суду одразу до всіх відповідачів, він має сплатити судовий збір у меншому розмірі, аніж у випадку, якщо позови будуть пред`явлені окремо щодо різних співвідповідачів. Поряд із цим, національне законодавство не містить жодних інших випадків, коли б пільги щодо сплати судового збору пов`язувалися б із об`єднанням або роз`єднанням позовних вимог.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вважає, що з точки зору забезпечення правової визначеності для осіб, що опинилися в аналогічних правових ситуаціях, доцільно виходити зі сталості підходів та вважати самостійними вимоги щодо кожного із відповідачів.

Третій аргумент на користь позиції щодо необхідності врахування суб`єктного складу правовідносин при визначенні кількості вимог стосується ситуації, коли декілька позивачів пред`являють позов до одного відповідача. У такому випадку кожен із позивачів має сплатити судовий збір у розмірі, встановленому для немайнових вимог, адже відповідно до абзацу 2 частини сьомої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Отже, ситуація, за якої у випадку процесуальної співучасті залежно від наявності співпозивачів або співвідповідачів у справі застосовуються різні підходи у питаннях сплати судового збору, суперечить принципу рівності, який є одним з основних засад цивільного судочинства (пункт 2 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Таким чином, при тлумаченні терміну, поняття «вимога» у цьому випадку має враховуватися, крім предмета та підстави позову, також суб`єктний склад правовідносин (кількість співвідповідачів). Відтак, навіть за умови пред`явлення однорідних вимог немайнового характеру, пов`язаних між собою однією і тією ж підставою виникнення та поданими доказами, судовий збір щодо кожного відповідача має обраховуватися окремо.

За наслідком викладеного суд зазначає, що як вбачається з зустрічної позовної заяви, позивачем заявлено вимогу немайнового характеру до двох відповідачів, кожна з якої виходячи з положень Закону України «Про судовий збір» та викладеної правової позиції Верховного Суду, є окремою вимогою, яка є предметом справлення судового збору.

За наслідком чого, за пред`явленим позовом в частині вимог немайнового характеру, яка пред`явлена до двох відповідачів, сплаті підлягає судовий збір у загальному розмірі 2147,20 грн. (1073,60*2=2147,20).

У зв`язку з чим, позивачеві необхідно надати до суду належний доказ на підтвердження сплати судового збору за пред`явленим позовом в частині вимоги немайнового характеру, яка пред`явлена до двох відповідачів, у загальному розмірі 2147,20 грн.

Щодо вимоги майнового характеру, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити ціну позову.

Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності» № 20 від 22.12.1995 р. зі змінами та доповненнями від 25.05.1998 р. визначено, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору.

Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Суд зазначає, що дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

В якості доказу вартості майна суду можуть бути подані звіт про оцінку саме ринкової вартості майна.

Частиною 2 статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Зазначене положення кореспондується у ч.2 ст. 176 ЦПК України.

Оглядаючи зустрічну позовну заяву вбачається, що ОСОБА_1 визначено ціну позову щодо вимоги майнового характеру в частині заявленої до стягнення суми збитків. Однак, в частині вимоги майнового характеру про витребування майна з чужого незаконного володіння, позивачем не визначено ціну позову з зазначенням про неможливість її визначення.

За наслідком чого позивачеві необхідно визначити ціну позову, яка підлягає дорівнювати в сукупності: сумі грошових коштів заявлених до стягнення з відповідачів та реальній ринковій вартості, станом на час звернення до суду з цим позовом, спірного нерухомого майна щодо якого заявлені вимоги про витребування з чужого незаконного володіння, з наданням до суду підтверджуючих доказів на підтвердження вартості нерухомого майна, або доказів на підтвердження вартості аналогічного за цими ж параметрами нерухомого майна.

У разі визначення ціни позову, позивачеві необхідно надати до суду документ на підтвердження сплати судового збору за подання до суду позовної заяви за вимогою майнового характеру, який підлягає до сплаті у розмірі 1 відсотку від встановленої ціни позову, однак не менше ніж 1073,60 гривень та не більше 13420,00 гривень.

У разі неможливості надати до суду належні докази на підтвердження визначеної позивачем ціни позову за обома вимогами майнового характеру пред`явленої до двох відповідачів, у такому разі на підставі ч.2 ст. 176 ЦПК України, приймаючи що заявлені вимоги стосуються об`єкта нерухомого майна, вартість якого є значною, слід вважати встановленим судом до сплати розмір судового збору за подання до суду позовної заяви в частині вимоги майнового характеру у максимальному розмірі 13420,00 грн.; у такому разі, позивачеві необхідно надати до суду документ на підтвердження сплати судового збору за подання до суду позовної заяви за вимогою майнового характеру, у розмірі 13420,00 грн.

Суд роз`яснює, що судовий збір повинен бути сплачений за реквізитами Київського районного суду міста Одеси, а саме: Отримувач коштів - ГУК в Од.обл./Київський р-н/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37607526; Банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.); Код банку отримувача (МФО)- 899998; Рахунок отримувача - UA0015756; Код класифікації доходів бюджету: 22030101; Призначення платежу; *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Київський районний суд м. Одеси (назва суду, де розглядається справа).

Також суд роз`яснює, що судовий збір підлягає сплаті у вище визначених розмірах, з урахуванням вже сплаченої суми судового збору в сумі 3220,80 грн. на підставі платіжної інструкції №ПН755 від 04.10.2023 року.

Роз`яснити позивачеві, що у відповідності до ч.1 ст. 177 ЦПК України, у разі надання додаткових документів до суду, позивач повинен надати їх копії, у відповідності до кількості відповідачів та третіх осіб по справі.

Частинами 1, 2 статті 185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Оскільки встановлено не відповідність зустрічної позовної заяви вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, суддя вважає, що зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, зобов`язання приведення нерухомого майна у попередній стан та відшкодування шкоди, підлягає залишенню без руху та слід надати ОСОБА_1 строк для усунення вказаних недоліків поданої заяви, терміном в п`ять днів з дня отримання копії ухвали, та роз`яснити, що в іншому випадку позовна заява буде вважатися неподаною і повернута.

Керуючись ст. 175, 177, 185, 193, 194 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, зобов`язання приведення нерухомого мйна у попередній стан та відшкодування шкоди залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для виправлення недоліків, терміном в п`ять днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити позивачеві, якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк виправить недоліки, суд продовжує розгляд справи. Якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк позивач не виправить недоліки, зустрічна позовна заява вважається неподаною та повертається заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Калініченко Л. В.