Справа № 489/3527/23
Номер провадження 2/489/1572/23
РІШЕННЯ

Іменем України

16 жовтня 2023 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі судді Кокорєва Вячеслава Валентиновича, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до ОСОБА_2 (далі відповідач) про поділ спільного майна подружжя

встановив

В липні 2023 року представник позивача звернувся до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24.11.2001 між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб. Під час перебування у шлюбі сторони придбали спільне майно - квартиру АДРЕСА_1 . Вище вказану квартиру подружжя придбало в іпотеку, шляхом укладення Іпотечного договору від 29.11.2007. В цьому договорі ОСОБА_1 виступала поручителем, оскільки мала стабільну заробітну плату і банк погодив її як поручителя. Згідно з Кредитним договором №03/1/341/07-G від 29.11.2007 ОСОБА_2 був отриманий кредит на придбання нерухомості у розмірі 235532,00 грн. Станом на 30.11.2010 заборгованість по кредиту погашена в повному обсязі. Таким чином, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , є спільною сумісною власністю позивача та відповідача. Представник позивача просить визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що належить сторонам у справі на праві спільної сумісної власності відповідно до Договору купівлі-продажу від 29.11.2007. Крім того, представник позивача просить припинити право власності ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що належить сторонам у справі на праві спільної сумісної власності відповідно до Договору купівлі-продажу від 29.11.2007.

Ухвалою від 15.09.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, 28.09.2023 від відповідача надійшла до суду заява про те, що він визнає позов, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , 24 листопада 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Первомайського міського управління юстиції Миколаївської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про що зроблено актовий запис за №483.

Згідно з копією Договору купівлі-продажу від 29.11.2007, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Філіпенко В.В., зареєстрованого в реєстрі за №3686, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (продавці) передали у власність ОСОБА_2 (покупцю), а останній прийняв квартиру АДРЕСА_1 .

З копії витягу Комунального підприємства "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" №16960940 від 07.12.2007 (номер запису 17068 в книзі 94) та з відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 14.09.2023 вбачається, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі Договору купівлі-продажу від 29.11.2007, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Філіпенко В.В.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України).

Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

В ч. 1 ст. 70 СК України зазначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з ч.1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 № 11«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Суд враховує правові позиції Верховного Суду з аналогічних спорів (справа №644/9569/18 від 03.11.2021, справа №755/21188/15-ц від 01.04.2020, справа №467/478/17 від 26.02.2020), в яких Верховний Суд роз`яснив, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

В ч.1 ст. 82 ЦК України зазначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Враховуючи те, що нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 , придбана під час перебування у зареєстрованому шлюбі між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а також джерело придбання даної квартири , суд вважає, що вище зазначена квартира є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Суд враховує те, що відповідач визнав позов та зазначив, що квартира АДРЕСА_1 , є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_1 та позивач має право на частину зазначеної квартири. Суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності, добровільності визнання цієї обставини відповідачем.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що в порядку поділу спільного майна подружжя необхідно визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності відповідно до Договору купівлі-продажу від 29.11.2007, зареєстрованого в реєстрі за №3686. Крім того, необхідно припинити право власності ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності відповідно до Договору купівлі-продажу від 29.11.2007, зареєстрованого в реєстрі за №3686.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та ч.3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з визнанням ОСОБА_2 позовних вимог ОСОБА_1 , необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого відповідно до квитанцій № від 05.07.2023, №0277-7450-9550-2341 від 21.08.2023, що становить 843 грн. 50 коп. Крім того, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути інші 50% витрат зі сплати судового збору в розмірі 843 грн. 50 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2-13, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив

Позов задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності відповідно до Договору купівлі-продажу від 29.11.2007, зареєстрованого в реєстрі за №3686.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 843 грн. 50 коп. (вісімсот сорок три гривні п`ятдесят копійок) судового збору, сплаченого відповідно до квитанцій № від 05.07.2023, №0277-7450-9550-2341 від 21.08.2023.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 843 грн. 50 коп. (вісімсот сорок три гривні п`ятдесят копійок).

Виконання рішення в частині повернення судового збору покласти на органи Державної казначейської служби України.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення (підписання) або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 16.10.2023.

Суддя В. В. Кокорєв