Справа № 344/204/23
Провадження № 2-др/344/63/23
09 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого - судді Атаманюка Б. М.,
секретаря Стефанець Г.Я.,
представника відповідача в режимі відеозв`язку ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача - ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральну шкоду,-
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.09.2023 позовні вимоги ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральну шкоду задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо хімічна компанія» від 07.12.2022 №498-к про звільнення ОСОБА_2 - провідного інженера організаційно-адміністративної служби департаменту корпоративного управління та організаційно-адміністративної роботи у зв`язку із скороченням штату працівників, згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді провідного інженера організаційно адміністративної служби департаменту корпоративного управління та організаційно адміністративної роботи Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія».

Стягнуто з Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08.12.2022 року по 12.09.2023 в сумі 295 944 (двісті дев`яносто п`ять тисяч дев`ятсот сорок чотири) грн. 84 коп., з відрахуванням встановлених податків і зборів.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» () - судовий збір у дохід державного бюджету (стягувач - Державна судова адміністрація України) в розмірі 4831 (чотири тисячі вісімсот тридцять одна) грн. 20 коп.

Позивач ОСОБА_2 15.09.2023 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якому просить стягнути з відповідача Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» на її користь понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16 500 грн. На підтвердження витрат долучила відповідні документи.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання 09.10.2023 не прибула, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Подала до суду 22.09.2023 заяву про здійснення розгляду справи без її участі, вимоги заяви підтримала (том 2 а.с.10).

Представника відповідача в судове засідання 09.10.2023 не прибув, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Представник відповідача ОСОБА_3 на електронну адресу суду надіслав клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу та покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в частині задоволеного позову. Витрати понесені позивачем на правову допомогу залишити за позивачем. Розгляд справи проводити без участі представника відповідача.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Частинами 3,4 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Зі змісту статті 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно ст. ст. 15,60 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з частиною першою та третьою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

За правилами ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частина 3 ст. 141 ЦПК України встановлює, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.

У постановах Верховного Суду від 7 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 8 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим ( рішення у справі «East/West Allianc Limited проти України», заява № 19336/04).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається із матеріалів справи між адвокатом Адвокатського об`єднання «Західноукраїнська Правнича Компанія» Саварин Світланою Степанівною та Черемісіною Людмилою Юріївною було укладено договір про правничу допомогу від 14.11.2022.

Згідно п.7 даного договору за надання правничої допомоги замовник виплачує виконавцю гонорар у розмірі, зазначеному у Додатку №1 до цього договору.

Відповідно до Додаткової угоди №1 до договору про надання правничої допомоги від 14.11.2023, дана додаткова угоди визначає вартість оплати юридичних послуг виконавця за надання правничої допомоги по справі.

Згідно акту приймання виконаних робіт від 14.09.2023, адвокатом Саварин Світланою Степанівною відповідно до умов договору про правничу допомогу від 14.11.2022 деталізовано вартість виконаних робіт на загальну суму 16 500 грн., з яких: підготовка та подання позовної заяви 5000 грн.; підготовка та подання відповіді на відзив 3000 грн.; підготовка та подання клопотання про об`єднання справ 500 грн.; підготовка та подання адвокатських запитів 500 грн.; підбірка законодавства та судової практики, формування виступу в судових засіданнях 1000 грн.; участь у судових засіданнях (6) - 6000 грн.; підготовка та подання клопотання про витребування доказів у відповідача 500 грн.

Згідно квитанції №407720 від 14.09.2023 ОСОБА_2 сплатила за послуги адвоката 16 500 грн.

Проаналізувавши наведений у заяві про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу обсяг послуг, наданих адвокатом, а також враховуючи складність справи, значення справи для сторін, а також враховуючи витрачений адвокатом час на надання послуг, суд приходить до висновку, що заявлені витрати на правову допомогу є співрозмірними та такими, що відповідають принципам справедливості та пропорційності.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем ОСОБА_2 розмір витрат на правову допомогу у розмірі 16 500 грн. підлягає стягненню із відповідача у користь позивача.

Керуючись ст. 133, 137, 141, 142, 246, 270, 258, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Заяву позивача ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральну шкоду задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 344/204/23 за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.

Стягнути з Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати за надану професійну правничу допомогу у розмірі 16 500 (шістнадцять тисяч п`ятсот) грн.

Додаткове рішення суду є невід`ємною частиною рішення від 13 вересня 2023 року у цивільній справі № 344/204/23.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії додаткового рішення суду.

Суддя Богдан АТАМАНЮК