ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/4411/23 Провадження № 2/636/1716/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого судді Гніздилова Ю. М., за участю секретаря судового засідання Кисловської О. О., розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Чугуїв в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , про визнання права власності,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги таким.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина за законом на квартиру, яку він має намір прийняти. Іншим спадкоємцем, який може прийняти спадщину, є ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_3 позивач звернувся з заявою до нотаріальної контори для оформлення спадщини, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи та відсутня державна реєстрація права власності і запропоновано звернутися до суду для визнання права власності.

Позивач ОСОБА_1 у підготовче засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав.

За результатами підготовчого провадження на підставі повідомлених позивачем обставин справи та наданих ним доказів, встановлені такі фактичні обставини та спірні правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25 червня 1971 року, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Печеніги Чугуївського району Харківської області, батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_3 .

Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 21 січня 1986 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвали шлюб 21 січня 1986 року.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 29 січня 1996 року, виданого згідно з розпорядженням № 4/19 від 29 січня 1996 року, орган приватизації житла Чугуївської райдержадміністрації посвідчив, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_3 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_3 та членам її сім`ї ОСОБА_2 .

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 22 листопада 2021 року, виданим виконавчим комітетом Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 70 років, про що складено відповідний актовий запис за № 259.

Відповідно до довідки № 71-225/01-07-06 від 10 лютого 2022 року, виданої виконавчим комітетом Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, ОСОБА_1 на момент смерті своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживав разом з нею за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно з повідомленням № 1684/01-16 від 14 вересня 2023 року, наданим Чугуївською державною нотаріальною конторою Харківської області, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу та запропоновано звернутися до суду для визнання права власності на вищевказане майно. Також повідомлено, що після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в термін, передбачений ст. 1270 ЦК України (шість місяців) з заявами про прийняття спадщини за законом або відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися. Спадкова справа не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат» спадкоємець повинен пред`явити належний правовстановлюючий документ про право власності на ім`я спадкодавця.

Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод.

Згідно з ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За положеннями ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності.

Враховуючи викладене і відсутність іншого способу відновлення порушеного права, позивач обґрунтовано звернувся з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання за ним права на житловий будинок та земельну ділянку в судовому порядку.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах.

На підставі ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За приписами п. 4.15 п. 4 Глави 10 Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» - відсутність оригіналу правовстановлюючого документа є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні своїх спадкових прав.

Згідно з наказом Міністерства юстиції України за № 914/5 від 26 травня 2009 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна на підставі рішень судів» - рішення судів про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об`єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права.

Згідно з ч. ч. 1 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

При цьому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України суд відповідачу наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 цієї статті.

Судом також встановлено, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин справи, враховуючи, що позивач як спадкоємець позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом звернення до нотаріальної контори через те, що відсутній належно посвідчений правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності померлої на нерухоме майно, суд приходить до висновку про задоволення позову.

На підставі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 41, 55, 64, 129 Конституції України, ст. ст. 16, 316, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1225, 1258, 1261, 1296 ЦК України, керуючись ст. ст. ст. ст. 2, 4, 5, 10, 11, 12, 13, 81, 89, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, п. 15.5) розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Ю. М. Гніздилов