Справа № 463/5660/22 Головуючий у 1 інстанції: Грицко Р.Р.
Провадження № 22-ц/811/1458/23 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І.

з участю ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 ,

розглянувши справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 та Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 24 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи ОСОБА_3 , державний реєстратор Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Тузяк Павло Тарасович, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Тертична Елеонора Віталіївна, Четверта Львівська державна нотаріальна контора про визнання протиправним та скасуванням рішення, визнання іпотеки на нерухоме майно такою, що припинена та визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Личаківського районного суду міста Львова з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання протиправним та скасуванням рішення, визнання іпотеки на нерухоме майно такою, що припинена та визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що 18 січня 2006 року між ОСОБА_3 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір на суму 10 000 доларів США. Цього ж дня, з метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 з однієї сторони та ЗАТ КБ «ПриватБанк» з іншої сторони, укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності.

Всупереч вимогам закону, банк у 2008 році в односторонньому порядку збільшив річну процентну ставку за кредитним договором.

ОСОБА_3 виконав взяті на себе зобов`язання до 18 січня 2010 року, проте, банк не припинив договір іпотеки та протиправно вимагав від боржника сплати додаткових коштів. В подальшому, банк звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на нього і 29 вересня 2016 року державний реєстратор Тузяк П.Т. зареєстрував право власності на квартиру за банком, хоча на момент вчинення реєстраційних дій діяв Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». ОСОБА_5 та ОСОБА_4 постійно проживали в квартирі АДРЕСА_1 і така квартира була їхнім єдиним місцем проживання, внаслідок чого банк не мав права звертати на неї стягнення. Майновий поручитель ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а майновий поручитель ОСОБА_4 20 червня 2020 року. Зазначала, що вона є їхньою дочкою та єдиним спадкоємцем, проте, внаслідок неправомірних дій банку, не має можливості оформити спадкові права.

Враховуючи наведене, просила визнання протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Тузяка П.Т. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29 вересня 2016 року, індексний номер: 31621997 від 29 вересня 2016 року 09:23:13, про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», ; визнання іпотеки на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , за договором іпотеки від 18 січня 2006 року, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (Іпотекодержатель), ОСОБА_3 (Іпотекодавець-Позичальник), ОСОБА_4 (Іпотекодавець-Майновий поручитель), ОСОБА_5 (Іпоткодавець-Майновий поручитель), посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В., що належить відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , виданого виконкомом Львівської міської ради народних депутатів 14 лютого 1995 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такою, що припинена у зв`язку з повним виконанням основного зобов`язання; визнання за ОСОБА_1 права власності на спадкове майно за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 - квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 29,3 кв.м., загальною площею 51,9 кв.м.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 24 квітня 2023 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Тузяка Павла Тарасовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29 вересня 2016 року, індексний номер: 31621997 від 29 вересня 2016 року 09:23:13, про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» ().

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1488,60 гривень.

Рішення суду оскаржили представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 та Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк».

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 покликається на те, що 29 вересня 2016 року державний реєстратор Тузяк Павло Тарасович, Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області протиправно, з порушенням чинною законодавства зареєстрував право власності на спірне майно за AT КБ «ПриватБанк», станом на дату проведення реєстраційних дій діяв Закон України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», тобто Законом прямо було заборонено проводити реєстраційні дії щодо нерухомого майна що перебуває в іпотеці як забезпечення споживчого кредиту наданого в іноземній валюті.

Вказує, що протягом дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яким є нерухоме житлове майно загальною площею в межах, визначених зазначеним Законом, що виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, також подається заява, що підтверджує згоду іпотекодавця - громадянина України на набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, справжність підпису на якій засвідчується відповідно до Закону України «Про нотаріат», крім випадків встановлення державним реєстратором наявності зареєстрованого права власності іпотекодавця на інше нерухоме житлове майно (його частину) у Державному реєстрі прав чи в його невід`ємній архівній складовій частині або надання державному реєстратору документів, якими підтверджується, що відповідне нерухоме житлове майно не є місцем постійного проживання іпотекодавця.

Стверджує, що реєстрація права власності квартири АДРЕСА_1 за ПАТ КБ «ПриватБанк» проведено протиправно, з порушенням основоположних норм чинного законодавства, є не законною, порушує основоположні права позивача ОСОБА_1 на мирне володіння та розпорядження майном, що належить їй на законних підставах.

На думку скаржника, визнання припиненим договору іпотеки від 18 січня 2006 року укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» з однієї сторони та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з іншої сторони та визнання права власності в порядку спадкування за правонриємником ОСОБА_4 , ОСОБА_8 - ОСОБА_1 є ефективним юридичним захистом, та не допустять подальшого існування таких умов, що узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини.

Просить рішення Личаківського районного суду м. Львова від 24 квітня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» покликається на те, що обраний банком позасудовий спосіб задоволення вимог ґрунтується саме на добровільній згоді іпотекодавців на звернення стягнення шляхом переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя, що виражається у підписанні договору іпотеки, який містить дане застереження, свідчить про помилковість покликань позивача на норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті.

Вказує, що стороною позивача не надано суду належних і допустимих доказів на доведення наявності підстав для застосування положень даного закону до спірних правовідносин.

Також стверджує, що при розгляді справи не враховано, що позивачем недодержано строку позовної давності. Так, пропуск строку позовної давності, як остійної підстави відмови в позові, адже при здійсненні заходів щодо оформлення спадщини нотаріус обов`язково перевіряє наявність зареєстрованих вимог, тим паче належність на праві власності спадкодавцям майна, щодо якого порушено питання спадкування, відтак, позивач з матеріалів спадкової справи поза трьох річним строком до заявленої дати 09 червня 2022 року мала довідатись про реєстрацію за AT КБ «ПриватБанк» права власності на квартиру.

Просить рішення Личаківського районного суду м. Львова від 24 квітня 2023 року в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення. Яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник AT КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, хоча про час та дату розгляду справи банк був повідомлений належним чином.

5 жовтня 2023 року від AT КБ «ПриватБанк» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з наданням можливості представнику банку подати відповідь на відзив поданий ОСОБА_2 .

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи предмет спору, складність справи, необхідність дотримання розумних строків розгляду, відсутність доказів на підтвердження обставин, зазначених у клопотанні, а також присутність в судовому засіданні іншої сторони ОСОБА_1 і її представника ОСОБА_2 , колегія суддів дійшла висновку про відхилення клопотання та продовження розгляду справи без участі представника Банку та поданої ним відповіді на відзив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , в підтримання доводів своєї апеляційної скарги та пояснення на спростування доводів апеляційної скарги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» не підлягає до задоволення, а апеляційна скарга представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 підлягає до задоволення із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд виходив з тих підстав, що державний реєстратор провів державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки з порушення процедури позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки та з порушенням Закону України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який встановлював заборону на вчинення таких дій.

Колегія суддів в цій частині з рішенням суду погоджується.

Відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог, суд виходив з тих підстав, що наявна в матеріалах справи довідка від 15 березня 2023 року про відсутність заборгованості за кредитним договором від 18 січня 2006 року, не встановлює факту припинення основного зобов`язання, а отже вона не може бути підставою для припинення іпотеки. Щодо вимоги про визнання права власності на предмет іпотеки, суд в задоволенні такої відмовив, оскільки прийшов до висновку, що обраний спосіб захисту не відповідає характеру порушеного права, а також, що після скасування рішення державного реєстратора про визнання за відповідачем права власності на предмет іпотеки позивачка не позбавлена права можливості оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку, чи за наявності перешкод, звернутися з відповідним позовом до суду.

З такими висновками в частині відмови в задоволенні позовних вимог колегія суддів не погоджується з наступних причин.

Судом встановлено, що 18 січня 2006 року між ОСОБА_3 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», укладено кредитний договір на суму 10 000 доларів США на строк до 18 січня 2010 року та сплатою за користування кредитом 0,92% в місяць.

З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 з однієї сторони та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», з іншої сторони, укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 .

Предмет іпотеки належав ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про право власності на квартиру від 14 лютого 1995 року.

Боржник ОСОБА_3 власником квартири не був, а відтак, і не був майновим поручителем.

Відповідно до копій свідоцтв про смерть, майновий поручитель ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а майновий поручитель ОСОБА_4 20 червня 2020 року.

За матеріалами спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , єдиною спадкоємицею є позивачка ОСОБА_1 , яка є їхньою дочкою. В свою чергу, спадковим майном є лише спірна квартира.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державним реєстратором Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області на підставі договору іпотеки від 18 січня 2006 року, прийнято рішення від 29 вересня 2016 року індексний номер: 31621997 про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ПАТ КБ «ПриватБанк».

Згідно зі статтею 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» (тут і надалі в редакції, чинній на момент укладення договору іпотеки) іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною першою та третьою статті 33 Закону «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Недотримання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» щодо належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання унеможливлює застосовування позасудового способу задоволення вимог іпотекодержателя. Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання.

Отже, презумпція належного повідомлення іпотекодержателя діє не у разі відсутності доказів про протилежне, а у разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання.

У спірних правовідносинах з сторони АТ КБ «Приват Банк» як іпотекодержателя не доведено дотримання ним порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання.

Окрім цього, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що перереєстрація заставного майна за Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» відбулася 29 вересня 2016 року з порушенням Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким булов введено тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодателя за відсутності згоди останнього. Вказаний Закон набрав чинності 07 червня 2014 року та втратив чинність 21 квітня 2021 року. Мораторій діяв протягом цього строку.

За таких обстави, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Тузяка Павла Тарасовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29 вересня 2016 року, індексний номер: 31621997 від 29 вересня 2016 року 09:23:13, про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» ().

Жоден з доводів апеляційної скарги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» щодо наявності підстав для вчинення згаданий дій в період дії Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» з врахуванням встановлених обставин справи, а також щодо дотримання ним, як іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання, правильності висновків суду першої інстанції в цій частині не спростовують, а також не дають підстав вважати наявності у нього права на вчинення згаданих дій в цей період.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 стверджував про повне виконання позивачем 04 січня 2022 року зобов`язань щодо погашення заборгованості за кредитним договором, укладеним 18 січня 2006 року між ОСОБА_3 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», в підтвердження чого, в суді першої інстанції було долучено довідку від 15 березня 2023 року про відсутність у ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором від 18 січня 2006 року.

На спростування згаданих обставин, представник АТ КБ «ПриватБанк» ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не представив суду належних та допустимих доказів в підтвердження наявності заборгованості за кредитним договором від 18 січня 2006 року у ОСОБА_3 перед Банком, чи будь яких інших доказів на спростування згаданої довідки, а саме, що заборгованість у ОСОБА_3 відсутня за умови звернутого стягнення на спірну іпотечну квартиру.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека припиняється у разі:

припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору;

реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону;

набуття іпотекодержателем права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки;

визнання іпотечного договору недійсним;

знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється;

з інших підстав, передбачених цим Законом.

Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

В даному випадку, колегія суддів вважає, що іпотека на нерухоме майно, квартиру АДРЕСА_1 за договором іпотеки від 18 січня 2006 року укладеного між ЗАТ КБ «Приват Банк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_3 (іпотекодавець-позичальник), ОСОБА_4 (іпотекодавець-майновий поручитель 1), ОСОБА_5 (іпотекодавець-майновий поручитель 2), посвідчену приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В. що належить відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 виданого виконкомом Львівської міської ради народних депутатів 14 лютого 1995 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такою, що припинена, у зв`язку з повним виконанням основного зобов`язання (припиненням основного зобов`язання)

Докази на спростування повного виконання основного зобов`язання за кредитним договором укладеним 18 січня 2006 року між ОСОБА_3 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», останнім не представлено.

Після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , а також подання ОСОБА_9 заяви про відмову від прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_1 , , є єдиною спадкоємицею померлих ОСОБА_1 , і остання, як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину та успадкувала спадкове майно, квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 29,3 кв.м., загальною площею 51,9 кв.м., яка перебував в іпотеці.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.1, 2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

З моменту ухвалення державним реєстратором Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Тузяка Павла Тарасовича рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29 вересня 2016 року, індексний номер: 31621997 від 29 вересня 2016 року 09:23:13, про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (), останній фактично заволодів квартирою без відповідної правової підстави.

Після відкриття спадщини після померлих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , їхній спадкоємець, дочка ОСОБА_1 була позбавлена можливості оформити право власності на спадкове майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 29,3 кв.м., загальною площею 51,9 кв.м., і лише після скасування такої реєстрації, у ОСОБА_1 з`явилася можливість для узаконення права власності на квартиру, власником якої вона фактично є, після смерті своїх батьків.

Враховуючи наведене, ефективним способом захисту порушених прав ОСОБА_1 є визнання за нею права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 29,3 кв.м., загальною площею 51,9 кв.м.

Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» правильності висновків суду першої інстанції в оскаржуваній частині не спростовують, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 щодо незаконності рішення суду в частині відмовлених позовних вимог знайшли своє підтвердження, тому така апеляційна скарга підлягає задоволення з ухвалення судового рішення про скасування рішення Личаківського районного суду м. Львова від 24 квітня 2023 року в частині визнання іпотеки такою, що припинена та визнання права власності на спадкове майно та ухвалення цій частині нового рішення, про задоволення позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 24 квітня 2023 року в частині визнання іпотеки такою, що припинена та визнання права власності на спадкове майно скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення.

Визнати іпотеку на нерухоме майно, квартиру АДРЕСА_1 за договором іпотеки від 18 січня 2006 року укладеного між ЗАТ КБ «Приват Банк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_3 (іпотекодавець-позичальник), ОСОБА_4 (іпотекодавець-майновий поручитель 1), ОСОБА_5 (іпотекодавець-майновий поручитель 2), посвідчену приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В. що належить відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 виданого виконкомом Львівської міської ради народних депутатів 14 лютого 1995 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такою, що припинена, у зв`язку з повним виконанням основного зобов`язання.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на спадкове майно за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 29,3 кв.м., загальною площею 51,9 кв.м.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 16 жовтня 2023 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.