Справа № 536/719/23
Провадження № 2/536/418/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Реки А.С.,

за участю секретаря судового засідання Клонової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,-

Встановив:

До Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 про визнання права власності у порядку спадкування за законом, в обґрунтування якої позивачкою вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , який на день смерті проживав і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті батька позивачки залишилася спадщина, яка складається у тому числі, і з житлового будинку АДРЕСА_1 . Після смерті батька позивачка прийняла спадщину шляхом подачі відповідної заяви приватному нотаріусу Кременчуцького районного нотаріального округу Спірідович А.М. Її рідний брат ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини на її користь. Після закінчення 6-ти місяців з дня відкриття спадщини вона звернулася до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Спірідович А.М. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно. Постановою від 28 січня 2015 року приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Спірідович А.М. відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, а саме будинок АДРЕСА_1 за тих підстав, що правовстановлювані документи на спадкове майно відсутні, державна реєстрація права власності померлого ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями не була проведена. Оскільки її батько ОСОБА_2 за життя не провів державну реєстрацію права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, і, відповідно, правовстановлюючі документи відсутні, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. Просить суд, з урахуванням клопотання представника позивачки адвоката Козлової Т.М. від 02.08.2023 року про зменшення позовних вимог, визнати за нею в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , 1936 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями, який загалом складається з: житлового будинку «А», «а», «аг», загальною площею 48,4 кв.м, житловою площею 24,4 кв.м; літньої кухні «Б»; погрібу «ап»; сараю «В», водопроводу «к», колодязю «к1»; вигрібної ями «І», огорож №1,2; і розташований на території Кам`янопотоківської територіальної громади за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,1 га.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27 квітня 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21 червня 2023 року за клопотанням представника позивачки витребувано інвентарну справу на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 для огляду в судовому засіданні; належним чином завірену копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05 вересня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до розгляду по суті.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Козлова Т.М. в судове засідання не з`явилася, надала в провадження суду заяву, відповідно до якої просить суд провести розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки ОСОБА_1 (а.с.107).

Відповідач Кам`янопотоківська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області уповноваженого представника до суду не направили, надіславши на адресу суду заяву про розгляду справи за відсутності їх представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечували.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках.

Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 20 червня 2014 року (а.с.12).

За змістом статей 1216, 1217, 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (стаття 1223 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У відповідності до досліджених копій матеріалів спадкової справи після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с. 65-81), інформація щодо заповітів/спадкових договорів ОСОБА_2 відсутня, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с. 72 зворот).

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, яка міститься в матеріалах спадкової справи, згідно запису в погосподарській книзі померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , 1936 року народження, був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 . За даною адресою на день його смерті, крім померлого, ніхто більше не зареєстрований та не проживав. Земельна ділянка площею 0,10 га не приватизована (а.с.72).

14 серпня 2014 року позивачка ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті її батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка засвідчена секретарем Кам`янопотоківської сільської ради 14серпня 2014 року (а.с.67).

Відповідно до заяви ОСОБА_3 від 19.12.2014 року, яка міститься в матеріалах спадкової справи, останній відмовляється від прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь сестри ОСОБА_1 (а.с.69 з.б.).

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 , серії НОМЕР_2 (а.с 69), та копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 , серії НОМЕР_3 (а.с. 71), їх батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.69).

Згідно ч. 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Таким чином, спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняла його донька ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

28 січня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Спірідовича А.М. зі заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_2 , та вказала, що до складу спадщини входить житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 і грошові заощадження, що знаходяться на банківських рахунках (а.с. 75).

ОСОБА_1 28 січня 2015 року було видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , 1936 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка складається з грошових вкладів (а.с. 79 зворот).

Також, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.01.2015 року приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Спірідовичем А.М. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, а саме будинок АДРЕСА_1 , з тих підстав, що правовстановлюючі документи на спадкове майно відсутні, державна реєстрація права власності померлого ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями не була проведена (а.с.17-18).

З роз`яснень п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що при наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З довідки Комунального підприємства «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області» №61/6022 від 24 листопада 2021 року вбачається, що за даними архівного обліку станом на 28.12.2012 в КП «КМБТІ» право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с.28).

У довідці виконавчого комітету Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області №465 від 17.04.2023 року зазначено, що згідно запису в погосподарській книзі сільської ради за № 03-0790-1 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.03.1989 року, посвідченого державним нотаріусом Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області Литвиненко Л.І. за № 1058, за ОСОБА_1 , 1966 року народження, ОСОБА_3 , 1964 року народження та ОСОБА_2 , 1936 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рівних частках лічиться житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок побудований в 1966 році (а.с. 27).

Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом від 28 березня 1989 року, посвідченого державним нотаріусом Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області Литвиненко Л.І. за № 1058, спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_4 , яка спадщину фактично прийняла, але юридично не оформила і померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , а після її смерті спадкоємцями в рівних частках є чоловік - ОСОБА_2 , та діти - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 . Спадкове майно складається з житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться в с. Садки Кременчуцького району та складається з житлового будинку загальною житловою площею 42 кв.м., сараю, погребу, насосу, що належало померлій на підставі довідки, виданої К.Потоківською сільською Радою 23 лютого 1989 року за № 21-194, зареєстрованого в погосподарській книзі К. Потоківської сільської Ради за № 2548 (а.с. 22-23).

Відповідно до свідоцтва про забудову садиби в сільських населених пунктах 1967 року (а.с. 25), забудовник ОСОБА_6 за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, с. Садки, на земельній ділянці площею 0,07 гектар, виділеної з державного фонду К.Потіцької сільської ради на підставі рішення виконкому сільської ради від 03 лютого 1956 року побудувала: 1. Будинок. АДРЕСА_2 . Строк початку та закінчення будівництва: 1968-1971. Забудова ділянки дозволена рішенням виконкому районної Ради депутатів від 18 квітня 1968 року № 191 за типовим проектом будівлі № 181.

З проекту забудови земельної ділянки індивідуального забудовника вбачається, що забудова ділянки та будівництво будинку за адресою: АДРЕСА_1 забудовнику ОСОБА_5 на земельній ділянці під забудову 0,07 га. дозволені відповідно до рішення Кременчуцької районної ради народних депутатів від 18 квітня 1968 року № 191 (а.с. 24).

З довідки виконавчого комітету Камено-Потіцької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 17 жовтня 1968 року вбачається, що ОСОБА_7 проживає в с. Садки Кременчуцького району Полтавської області і дійсно являється забудовником (а.с.26).

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 13 червня 1988 року (а.с.19).

Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 від 21 березня 1963 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_8 уклали шлюб 21 березня 1963 року (а.с.20).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 24 вересня 1988 року, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.21).

Відповідно до копії облікової картки об`єкта погосподарського обліку №03-0790-3, зазначений об`єкт розташовано за адресою: АДРЕСА_1 . Житловий будинок знаходиться в користуванні ОСОБА_2 , актовий запис про смерть №76 від 11.08.2014 року; ОСОБА_3 , ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом від 28.03.1989 року №1051 (а.с.29-30).

Також судом було досліджено копію погосподарської книги за 1986-1990 роки (а.с.31-33), щодо записів про домоволодіння АДРЕСА_1 , голова сім`ї ОСОБА_2 , дружина ОСОБА_4 , діти - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .

В технічному паспорті на будинок садибного типу №ТІ01:8107-5550-3194-2257, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленому 10 січня 2022 року, зазначена схема розташування будівель та споруд, план будинку садибного типу, експлікація приміщень будинку садибного типу та характеристика будинку, господарських будівель та споруд, а саме: будинку садибного типу літ.А, а, аг; погрібу ап.; літньої кухні літ.Б; сараю літ.В; водопроводу літ.к; колодязя літ.к1; вигрібної ями літ.І; огорожі №1,2 (а.с. 40-44).

З витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва №ТІ01:8107-5550-3194-2257 вбачається, що 10.01.2022 було проведено первинну технічну інвентаризацію житлового будинку садибного типу з господарськими будинками та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Об`єктами технічної інвентаризації є житловий будинок садибного типу літ.А, а, аг, ап., загальною площею 48,4 кв.м., житловою площею 24,4 кв.м., рік завершення будівництва 1966; сарай літ.Б, рік завершення будівництва 1990; літня кухня літ.Б, рік завершення будівництва 1966; колодязь літ.к1; водопровід літ.к; вигрібна яма літ.І; огорожа №1,2. Свідоцтво про право на спадщину від 28.03.1989 року видане без проведення первинної інвентаризації. Будівлі та споруди побудовані до 05.08.1992 року не потребують надання дозвільної документації та здачі в експлуатацію (а.с.101-105).

Відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до ч. 3.ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникають з моменту такої реєстрації.

Однак згідно ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Таким чином, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось, зокрема, питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105, у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. А отже записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно технічної документації на домоволодіння АДРЕСА_1 , рік спорудження/реконструкції житлового будинку 1966 рік, тобто виникнення права власності на нього не залежить від державної реєстрації.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Судом встановлено, що право власності на 1/3 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який увійшов до складу спадщини, за спадкодавцем ОСОБА_2 не зареєстроване, та підтверджується записами в погосподарських книгах сільської ради, які є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні із 1979 року, у сукупності з технічною документацією на домоволодіння, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом та за законом від 28.03.1989 року, посвідченого державним нотаріусом Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області Литвиненко Л.І. за № 1058, свідоцтвом про забудову садиби в сільських населених пунктах 1967 року, виділенням земельної ділянки під забудову, проектом забудови земельної ділянки.

У відповідності до витягів з Державного реєстру речових прав, за ОСОБА_1 зареєстроване право власності на 1/3 житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право на спадщину за № 1058 від 08.03.1989, яке посвідчене державним нотаріусом Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області Литвиненко Л.І., та 1/3 вищевказаного домоволодіння на підставі договору дарування № 1119 від 29.07.2023 (а.с. 85, 88).

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім цього ст. 16 цього ж кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Іншим шляхом встановити своє право ОСОБА_1 позбавлена можливості, оскільки нотаріус відмовив їй в оформленні права на спадщину та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належної ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки спадкоємцем не подано правовстановлюючі документи, які відповідають вимогам законодавства.

Таким чином, всебічно і повно з`ясувавши обставини справи, дослідивши юридичну природу виниклих правовідносин, оцінивши надані докази у їх сукупності, беручи до уваги, що позивачка ОСОБА_1 , будучи спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 , який за життя був власником 1/3 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , прийняла спадщину, що відкрилася після його смерті, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог та вважає, що позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 392, 1216-1218,1223, 1261, 1268, 1269, 1270, 1274, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 2-4, 12,13,76-81, 89, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

Постановив:

Позов ОСОБА_1 до Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7 ) право власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що складається: літ. «А», «а», «аг», «ап.» - житловий будинок, загальною площею 48,4 кв.м., житловою площею 24,4 кв.м.; літ. «Б» - літньої кухні; літ. «В» - сараю; «І» - вигрібної ями літ.; «к» - водопроводу; літ. «к1» - колодязю; літ. №1, 2 - огорожі, у порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 13 жовтня 2023 року.

СуддяА. С. Река