Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1473/22
Провадження № 2/553/328/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2023 року м.Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави у складі головуючого судді Високих М.С., з участю секретаря судового засідання Зубань Н.Л., представника позивача Сироти І.Л., представника відповідача Шиян В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 04.01.2006 у розмірі 30043,33 грн та понесені судові витрати у розмірі 2481,00 грн.

Заявлені вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, в зв`язку із чим підписав заяву б/н від 04.01.2006. Відповідачу було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що визначений у довідці, яка приєднана до позову та видано кредитну картку. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 10000 грн. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання виконав, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. В процесі користування кредитним рахунком відповідач не надав банку своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за договором, таким чином відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання. У зв`язку із порушенням зобов`язання відповідач станом на 21.02.2022 має заборгованість у розмірі 40841,57 грн, яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту 30043,33 грн, заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно із ст.625 ЦК України 10798,24 грн. Посилаючись на те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми боргу, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, позивач прохає стягнути з ОСОБА_1 30043,33 грн заборгованості за кредитом.

Ухвалою суду від 21.06.2022 за згаданою позовною заявою відкрито провадження у справі, з призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому заперечуючи проти заявлених вимог, адвокат Шиян В.О. прохає відмовити у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк». Заперечення проти позову вмотивовані тим, що позивач пропустив строк звернення до суду із позовом, оскільки відповідач припинив оплату у липні 2018 року; у анкеті-заяві позичальника процентна ставка не визначена, умови договору про встановлення відповідальності у виді неустойки, пені та їх розміру відсутні; наданий банком витяги з Умов та правил не містить підтверджень, що саме їх розумів позичальник та ознайомився з ними, підписуючи анкету. Також представник відповідача наголошує на тому, що позичальником сплачено 87355,02 грн, з яких частина коштів банком безпідставно зараховано як сплату відсотків за користування кредитом, сплату штрафу та пені, тому наявна переплата в розмірі 15484,81 грн, що підтверджується випискою банку. Оскільки умовами кредитного договору, укладеного між сторонами не було передбачено сплати відсотків, комісії, неустойки, за твердженням представника відповідача, сплачені ОСОБА_1 кошти мають враховуватись як такі, що сплачені на погашення заборгованості за кредитом.

Від позивача надійшла відповідь на відзив з проханням задовольнити позов в повному обсязі, в якому посилається на те, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав заяву від 04.01.2006 та підтвердив, що ознайомився з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що заява, Умови надання банківських послуг, Правила та Тарифи складають договір про надання банківських послуг, тобто в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 17 років, позичальник не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що відповідач погодився із розміром процентних ставок. В анкеті-заяві від 04.01.2006 міститься персональні дані відповідача, інші відомості, необхідні для отримання кредиту, обумовлена поточна процентна ставка 3%, тобто досягнуті всі істотні умови, а відповідач частково сплачував заборгованість. Посилання представника відповідача на сплив строків позовної давності вважає безпідставними.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав повністю, посилаючись на викладені у позові та відповіді на відзив обставини. Прохав позов задовольнити у повному обсязі.

Будучи належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, відповідач в судове засідання не прибув.

Представник відповідача в суді прохала відмовити у задоволенні позову банку в повному обсязі, з підстав наведених у відзиві. Одночасно представником відповідача заявлено про застосування строків позовної давності.

З`ясувавши позиції сторін, заслухавши пояснення їх представників та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом 04.01.2006 ОСОБА_1 підписав заяву (а.с.29), в якій прохав відкрити рахунок та надати послуги, а саме кредитку картку тип картки НОМЕР_1 кредитна карта, валюта - гривня, тип кредитного ліміту фінансовий фіксований, сума кредитного ліміту 4000 грн, базова процентна ставка 3 відсотки на місяць, строк дії кредитного ліміту строк дії картки, порядок погашення заборгованості щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. Погашення заборгованості за кредитним лімітом може здійснюватися як шляхом внесення коштів на картку клієнтом, так і списанням банком коштів з дебетної карти НОМЕР_2 . Клієнт ОСОБА_1 підтвердив, що вся надана ним інформація вірна та зобов`язався повідомляти банк про всі зміни не пізніше 15 днів від моменту їх виникнення. Одночасно ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомився та згодний з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, погодився з тим, що вказана заява разом із Умовами надання банківських послуг, Правилами і Тарифами складає між ним і банком договір надання банківських послуг.

Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.28) на підставі підписаного кредитного договору ОСОБА_1 були видані кредитні картки за типом «Карта Універсальна», датою відкриття останньої за часом картки є 30.01.2017, з терміном дії 07/20.

За наданою позивачем довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (а.с.27), старт карткового рахунку відбувся 29.07.2005, 04.01.2006 було встановлено кредитний ліміт у розмірі 4000 грн, 18.04.2009 - кредитний ліміт зменшено до 3800 грн, 21.04.2009 - кредитний ліміт збільшено до 4000 грн, 16.06.2009 кредитний ліміт зменшено до 2130 грн, 25.01.2013 - кредитний ліміт збільшено до 8000 грн, 13.07.2016 кредитний ліміт збільшено до 10000 грн, 13.05.2019 кредитний ліміт зменшено до 0 грн.

З розрахунку заборгованості за договором слідує, що станом на 21.02.2022 заборгованість ОСОБА_1 перед банком становить 40841,57 грн, з яких: 30043,33 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 10798,24 грн заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625. Заборгованість до стягнення визначена позивачем у розмірі 30043,33 грн, що становить заборгованість за тілом кредиту (а.с.16-17).

Як убачається з наданого розрахунку було погашено заборгованість по пені в сумі 10601,61 грн та згідно з наданими представником позивача поясненнями вказана сума пені була списана банком та відображена в розрахунку як погашення заборгованості.

Також як убачається з наданих розрахунків станом на 31.05.2015, станом на 30.09.2019, станом на 21.02.2022 (а.с.5-17), позивачем нараховувались відсотки за процентною ставкою (поточною) 36, 30, 34,8, 43,2, 2,5, 2.9, 3.5, відсотки за процентною ставкою (простроченою) 72, 30, 34,8, 43,2. Також позивачем нараховувались відсотки за процентною ставкою на прострочений кредит в розмірі 86,4.

За змістом позову, в редакції Умов та Правил, що почали діяти з 01.03.2019, згідно до п.2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі 86,4% для картки «Універсальна», 84,0% для картки «Універсальна голд».

Згідно із випискою за договором б/н за період з 29.07.2005 23.02.2022 про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 , усього витрат 128196,59 грн, баланс на початок періоду 0, баланс на кінець періоду - -40841,57 грн, усього надходжень 87355,02 грн.

Так, як убачається з вказаної виписки, 04.01.2006 було встановлено кредитний ліміт в сумі 4000 грн, а починаючи з 26.02.2008 клієнт ОСОБА_1 активно користувався кредитною (платіжною) карткою, розраховувався в торгівельній мережі, знімав готівку та поповнював картку через термінал.

Також, як убачається з наданої виписки, за період кредитування банком нараховувались та списувались відсотки за користування кредитним лімітом, комісія за випуск персоніфікованої карти, штрафи за прострочення за кредитом, пеня, проценти відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України та здійснено відміну штрафів за минулі періоди.

В судовому засіданні представник відповідача не заперечувала факту отримання кредитної картки та користування відповідачем кредитними коштами, однак прохала врахувати, що розмір процентної ставки, пені, штрафів сторонами обумовлено не було.

Таким чином, оскільки відповідач підписав заяву про відкриття рахунку та надання послуг, отримав кредитну картку та користувався кредитними коштами, суд вважає, що між сторонами виникли договірні відносити.

Звертаючись до суду із позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов кредитного договору та положень ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує та станом на 21.01.2022 має заборгованість в розмірі 40841,57 грн, з яких: 30043,33 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 10798,24 грн заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625.

Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач прохає стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в розмірі 30043,33 грн. Згідно із наданим розрахунком, станом на 21.02.2022 розмір заборгованості за поточним тілом кредиту становить 0, розмір заборгованості за простроченим тілом кредиту 30043,33 грн.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Витягом з Умов та правил надання банківських послуг, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, умови кредитування.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи 04.01.2006 заяву.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Критерієм виділення з усіх цивільно-правових договорів договору приєднання є не природа зобов`язань, що виникли, як це має місце при диференціації договірних зобов`язань і не характер діяльності однієї із сторін (публічний договір), а спосіб укладення договору, а саме шляхом приєднання однієї зі сторін до умов договору, які визначені другою стороною в формулярах або інших стандартних формах, які мають конкретизований, сталий зміст, тобто не змінюються протягом тривалого часу, мають певну формалізацію.

На переконання суду, застосування до виниклих правовідносин правил, передбачених ч.ч. 1-2 ст. 634 ЦК України, відповідно до яких сторона в спрощеному порядку може укласти кредитний договір шляхом приєднання до умов та правил надання банківських послуг, є неможливим, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор мав можливість додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За змістом підписаної відповідачем заяви ОСОБА_1 прохав відкрити рахунок та надати кредитну карту із сумою кредитного ліміту 4000 грн, базовою процентною ставкою 3 відсотки та щомісячним погашенням заборгованості платежами в розмірі 7 % від суми заборгованості.

Суд зазначає, що інші умови кредитування цією заявою передбачені не були, зокрема, інший розмір процентних ставок, комісії, пеня та штрафи.

Разом з позовною заявою АТ КБ «ПриватБанк» надав розрахунок заборгованості за договором б/н від 04.01.2006, з якого вбачається, що у відповідача відсутня заборгованість за тілом кредиту, відсотками. Розмір заборгованості за простроченим тілом становить 30043,33 грн, розмір заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК 10798,24 грн.

Тіло кредиту - це сума, яку позичальник фактично отримує на руки. У неї входить тільки основний борг. Прострочене тіло кредиту є сумою яку позичальник не повернув. У заяві позичальника від 04.01.2006 плата за прострочене тіло кредиту не визначена, крім того, в матеріалах справі відсутні докази можливості його нарахування. Разом з тим, банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути з відповідача лише прострочене тіло кредиту.

Вказане свідчить про безпідставність вимог про стягнення простроченого тіла кредиту через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті, так як доказів того, що відповідач брав на себе зобов`язання щодо сплати простроченого тіла кредиту позивачем доведено не було.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 190/1419/19-ц (провадження № 61-10096св20), від 04 листопада 2020 року у справі № 720/1394/19 (провадження № 61-8855св20).

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказів наявності у відповідача заборгованості та підстав нарахування заборгованості за простроченим тілом кредиту та простроченими відсотками, тоді як відсутня заборгованість за тілом кредиту та відсотками, банком надано не було.

Більш того, позивачем не розкрито таке поняття як «заборгованість за простроченим тілом кредиту», його правова природа та підстави нарахування не передбачені змістом заяви, яку підписав відповідач, що, виключає підстави для покладення на споживача банківських послуг обов`язку по його поверненню.

Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку суду про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях.

При цьому суд звертає увагу на межі розгляду справи. Так звертаючись до суду позивач прохає стягнути виключно заборгованість за простроченим тілом кредиту, згідно із підписаною відповідачем заявою сторонами була погоджено базову процентну ставку 3 %, інших процентних ставок, нарахування пені, сплати штрафів та комісії, а також підстави нарахування простроченого тіла кредиту, умови заяви не містять, за наданим банком розрахунком заборгованості по поточному тілу кредиту та відсотками відповідач не має, а згідно із випискою (без врахування суми 10601,61 грн відміна штрафів за минулі періоди згідно рішення банку) відповідачем було використано 57473,47 грн кредитних коштів, а повернуто 76618,79 грн.

Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених вимог суд не знаходить підстав для задоволення позову про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, а перевірити наявність заборгованості та визначити її розмір, виходячи з умов, передбачених в заяві від 04.01.2006, з огляду на надані докази суд позбавлений процесуальної можливості.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд не вбачає підстав для задоволення позову, відсутні підстави для стягнення судових витрат з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

У задоволенні цивільного позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування позивача:Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», , адреса: 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, буд.1Д;
Повне ім`я відповідача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя

Ленінського районного суду м.Полтави М.С. Високих