ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 683/2585/22

Провадження № 22-ц/4820/1560/23

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Шевчук Ю.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 квітня 2023 року (суддя Андрощук Є.М.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Старокостянтинівська міська рада, про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Старокостянтинівська міська рада, про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина, в тому числі і на 1/3 частку квартири по АДРЕСА_1 . Проте спадщину на цю частку квартири неможливо прийняти, оскільки, як вказав нотаріус у своїй відповіді її батьку, ОСОБА_2 , у правоустановлюючих документах щодо частки на спадкову квартиру, яка належала спадкодавцю, та в державному акті на земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) допущено помилку, у зв`язку з чим без судового втручання позивачка цю помилку не може виправити.

Посилаючись на зазначене позивачка просила суд визнати за нею, ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 квітня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, а судом не встановлено, що позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті спадкодавиці, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Суд також зазначив, що визнання позову відповідачами не є безумовною підставою для задоволення позову, оскільки, як зазначено вище, позовні вимоги позивача не ґрунтуються на нормах Цивільного кодексу України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 квітня 2023 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов повністю задовольнити.

В обґрунтування скарги зазначає, що жоден із доводів позивача не був урахований судом першої інстанції при ухваленні оспорюваного рішення.

Суд у своєму рішенні посилається на той факт, що позивачка не надала доказів про прийняття нею спадщини після смерті матері, оскільки у неї та померлої її матері різні місця прописки, проте судом не встановлено чи дійсно померла мати позивача проживала саме за адресою реєстрації, чи вона разом зі своїм чоловіком та донькою (позивачем) проживала за адресою позивачки, оскільки реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою.

Проте суд, не встановивши, де дійсно проживала померла мати позивача, констатував, начебто вона проживала там, де була прописана, але ці факти не підтверджують сусіди, які можуть виступити у якості свідків.

Суд першої інстанції не зобов`язав позивача довести той факт, де проживала на час смерті її матір.

Позивачем було додано до позову відповідь нотаріуса, з якої вбачається, що ним відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з приводу 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 з тих підстав, що цільове призначення правовстановлюючих документів, таких як державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №107312 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), але як вбачається з інших документів житло є квартирою, а не будинком, тобто існує помилка у державному акті, однак без судового втручання цю помилку не виправити. Однак суд, на думку апелянта, у порушення норм статті 265 ЦПК України взагалі ніяк не оцінив цей доказ, тобто не зрозуміло чи прийняв він його як за доказ чи ні, якщо ні, то чому.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилається на порушення судом першої інстанції строків проведення першого підготовчого засідання (закриття підготовчого провадження відбулося через 5 місяців після відкриття провадження), яке не було проведено, та направлення процесуальних документів до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників справи до Хмельницького апеляційного суду не надходило.

В судове засіданні апелянт ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 не з`явилися про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надійшло клопотання від апелянта про розгляд справи без участі ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_5 .

Інші учасники справи до суду апеляційної інстанції не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надіслали заяви, у яких апеляційну скаргу підтримують, просять скасувати рішення суду, ухвалити нове, яким позов повністю задовольнити.

Згідно з частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_4 , що підтверджується даними свідоцтва про її смерть Серія НОМЕР_1 від 30.03.2021 р. (а. с. 23).

Після її смерті відкрилась спадщина, в тому числі і на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , що належала спадкодавиці згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 18.12.1996 р. відділом приватизації Старокостянтинівської міської ради (а. с. 13).

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті зареєстрована у кв. АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 постійно не проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується даними запису про місце проживання ОСОБА_1 у паспорті НОМЕР_2 від 03.08.1996 р. (арк. паспорта №11, 12), де зазначено, що місце проживання зареєстроване за адресою АДРЕСА_2 з 22.05.1992 р., знято з реєстрації - 22.04.2015 р. та зареєстровано місце проживання з 22.04.2015 р. у буд. АДРЕСА_3 (а. с. 7-8).

Крім того, як вбачається з даних довідок про спільне проживання та/або ведення спільного господарства відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради №3629 від 24.05.2021 р. та №7298 від 18.10.2021 р. ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована з 26.05.1983 р. за адресою АДРЕСА_1 та знята з реєстрації в зв`язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 і на день її смерті за вказаною адресою був зареєстрований лише ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 59, 63).

Із копії спадкової справи №270/2021 від 17.06.2021 р. до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 встановлено, що позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги, яка бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, не подавала нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом подано 22.07.2022 року ОСОБА_2 , чоловіком спадкодавиці. Спадщину він після смерті дружини прийняв, так як на день смерті спадкодавці був зареєстрований за однією адресою з нею. Як зазначено в даній заяві крім нього інших спадкоємців немає (а. с. 54-104).

Відповідь на звернення (щодо спадкових прав) Старокостянтинівської державної нотаріальної контори що неможливості оформлення спадкових прав за законом на 1/3 частку у праві власності на квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , та на 1/3 частку у праві власності на земельну ділянку, яка розташована за цією ж адресою, була надана спадкоємцю ОСОБА_2 , який в установленому законом порядку прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 .

Також встановлено, що ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 та відкрито провадження. Вирішено справу розглянути за правилами загального позовного провадження, призначено в справі підготовче засідання на 10 год. 00 хв. 06 грудня 2022 року (а. с. 30).

Ухвалою того ж суду від 26 січня 2023 року, оскільки до початку розгляду справи по суті позивач звернулась до суду з письмовим клопотанням, судом витребувано докази у Старокостянтинівській державній нотаріальній конторі: - копію спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ; - повідомлення чи засвідчувались від імені ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , заповіти або заяви про відміну заповітів; - витяг з Єдиного реєстру заповітів, спадкових справ, спадкових договорів на ім`я ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 51).

Ухвалою суду від 13 березня 2023 року закрито підготовче провадження у даній справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 13 квітня 2023 року на 13 год. 00 хв., в судове засідання викликано учасників справи (а. с. 107).

13 квітня 2023 року місцевим судом прийнято рішення по суті позовних вимог.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

У відповідності до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Вчинення нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину відноситься до компетенції нотаріусів (стаття 34 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до частини четвертої статті 49 Закону України «Про нотаріат» на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Відмова у вчиненні нотаріальної дії може бути оскаржена.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання за позивачкою права власності на 1/3 частку квартири, як на спадкове майно, суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку, про відмову у задоволенні таких позовних вимог.

Зазначені позовні вимоги є передчасними, оскільки закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у визначений законом або судом строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а до компетенції нотаріуса належить перевірка складу спадкового майна, а в подальшому видати свідоцтво про право на спадщину чи відмовити у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину.

Позивачкою не надано доказів порушення її права на прийняття спадщини й оформлення спадкових прав, оскільки вона на час розгляду справи в суді першої інстанції до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталася, нотаріус не відмовляв позивачці у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину.

Вирішення спору щодо визнання права власності на майно в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадкоємцем спадщини.

Подібні висновки висловлено у постанові Верховного Суду від 20 грудня 2018 року у справі № 751/8397/16-ц.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки судом правильно застосовано до правовідносин норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та що суд першої інстанції дійшов загалом обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову про визнання за позивачкою права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Посилання апелянта на те, що жоден із доводів позивача не був урахований є безпідставними, та спростовується вищезазначеними доказами.

Так, дійсно, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. За матеріалами спадкової справи зареєстрованим місцем проживання спадкодавця ОСОБА_4 є АДРЕСА_1 . Інших доказів, які б спростували зазначене, матеріали справи не містять, а позивачем не надано суду, хоча в силу ст. 81 ЦПК України такий обов`язок покладено саме на позивача.

Доводи ОСОБА_1 про те, що суд не надав правової оцінки відповіді нотаріуса, з якої вбачається, що ним відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з приводу 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 з тих підстав, що з цільового призначення правовстановлюючих та інших документів вбачається, що житло є квартирою, а не будинком, тобто існує помилка у державному акті, є безпідставними, оскільки така відповідь була адресована на усне звернення спадкоємцю ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини в порядку, визначеному законом, до нотаріуса не зверталася.

Порушення судом першої інстанції строків проведення першого підготовчого засідання (закриття підготовчого провадження відбулося через 5 місяців після відкриття провадження), яке не було проведено, та направлення процесуальних документів до Єдиного державного реєстру судових рішень, не є підставою для скасування судового рішення, оскільки за приписами ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Доводи апелянта перевірити, чи мав повноваження 04 листопада 2022 року суддя Андрощук Є.М. постановляти або підписувати будь-які судові рішення, так як вбачається з ЄДРСР, він почав ухвалювати усі види судових рішень за листопад 2022 року лише з 28 листопада 2022 року, а тому у разі підтвердження того факту, що суддя не мав права у цей день підписувати будь яке судове рішення, і це є підставою вважати незаконними його дії по цій справі з усіма подальшими наслідками, підлягає відхиленню, оскільки по справі що переглядається, судом першої інстанції, процесуального рішення, датованого 04 листопада 2022 року, не приймалося.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58).

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 жовтня 2023 року.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк