Постанова

Іменем України

10 жовтня 2023 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/13464/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Немировської О. В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК»

на рішення Солом'янського районного суду м. Києва

від 07 липня 2023 року

в складі судді Букіної О. М.

у цивільній справі №760/17929/22 Солом'янського районного суду м. Києва

за позовом Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості

У С Т А Н О В И В:

В грудні 2022 року позивач - Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК» (далі - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», Банк) звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом, в якому посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконує взятих на себе зобов`язань у договірних відносинах, просив стягнути з останнього заборгованість у розмірі 81 286 грн 91 коп.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» запустив новий проект "Monobank", в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю цього проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень.

Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.

Умови обслуговування рахунків фізичної особи в акціонерному товаристві "УНІВЕРСАЛ БАНК" опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

20 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 100 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг.

Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови.

Вказував, що позивач АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором, в межах встановленого кредитного ліміту. Однак відповідач, належним чином покладені на нього обов`язки перед банком не виконав, порушив умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 15.09.2022 утворилась заборгованість в сумі 81 286,91 грн - сума загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 07 липня 2023 року в задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилався на те, що суд, відмовляючи в задоволенні позову, порушив норми процесуального права та не надав можливості позивачу надати докази, які необхідні суду.

Вважав, що суд неповно з'ясував обставин справи, обмежився наявними в матеріалах справи доказами та власними переконаннями, у зв'язку з чим не дослідив в повному обсязі позовну заяву та додані до неї докази.

Суд дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки не дослідив механізм отримання банківських послуг проекту Monobank, а також процедуру ознайомлення споживача з Умовами, правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту та як наслідок дійшов помилкового висновку про не ознайомлення клієнта з такою процедурою. Додав, що відповідач був ознайомлений саме з Умовами, які діяли на дату підписання анкети-заяви, тобто з Умовами та правилами від 20.01.2020

Вважав, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт укладення між сторонами у встановлений законом спосіб, а саме в електронний формі, договору про надання банківських послуг, в тому числі і погодження сторонами Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, а також ознайомлення відповідача з такими Умовами.

Вказував, що відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі до 100 000,00 грн, з можливістю його коригування, та з нарахуванням відсотків. Але у відповідача виникло прострочення зобов'язання зі сплати щомісячного платежу. Проте будь-яких дій на погашення заборгованості відповідач не вчинив. Додав, що розмір заборгованості підтверджується наданим до позову розрахунком заборгованості, а також виписками про рух коштів по картці.

Звернув увагу, що згідно довідки про розмір встановленого кредитного ліміту від 17.07.2023, позичальнику було надано кредитний ліміт по картці в сумі 2 500,00 грн, який в подальшому змінювався на вимогу позичальника, зокрема кредитний ліміт було підвищено до 10 000,00 грн, до 50 000,00 грн, а потім до 60 000,00 грн.

Додатково звернув увагу, що на підтвердження погашення та виникнення заборгованості за кредитом було надано розрахунок заборгованості, з якого чітко вбачається періоди виникнення боргу та факт того, що відповідач ухиляється від сплати заборгованості. Даний розрахунок заборгованості повністю узгоджується з випискою по особовому рахунку позичальника. На думку скаржника, з урахуванням таких обставин та беручи до уваги, що розрахунок заборгованості підписаний уповноваженою особою і засвідчений печаткою банку, то такий документ є належним доказом на підтвердження позовних вимог.

Крім цього, в обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що відповідач не спростував належними доказами факт видачі кредиту, факт користування кредитними коштами. На підтвердження обставин, що відповідач протягом 2020-2022 років продовжував користуватися карткою скаржник зазначив, що долучається виписка до апеляційної скарги, яка до позовної заяви не була додана, оскільки всі погашення, заборгованість, нарахування були відображені та підтверджені розрахунком заборгованості, а відповідачем не висловлювалося жодних заперечень з приводу наявної заборгованості.

За вказаних обставин, просив скасувати рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07.07.2023 та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Позивач, належним чином повідомлений про розгляд його апеляційної скарги на рішення суду від 07.07.2023 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи шляхом отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження на електронну адресу АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" та на електронну адресу представника позивача Смикова Є. В., що підтверджується звітами про підтвердження адресатом вихідної кореспонденції (а. с. 150, 152).

Відповідач також належним чином повідомлявся про розгляд апеляційної скарги позивача на рішення суду від 07.07.2023 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (а. с. 151).

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона розглядається в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності та необґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 січня 2020 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву до Договору надання банківських послуг (далі - Договір) (а. с. 12).

Звертаючись до суду з позовом, АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» зазначив, що згідно підписаної відповідачем анкети-заяви від 20.01.2020 останньому встановлено кредитний ліміт на картковий рахунок в розмірі до 100 000,00 грн. Внаслідок порушення ОСОБА_1 зобов`язань за Договором в останнього виникла заборгованість і станом на 15.09.2022 становить 81 286,91 грн, з яких загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 81 286,91 грн; заборгованість за пенею та комісією і за порушення грошового зобов'язання - 0,00 грн.

За приписами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Дослідження доказів - це безпосереднє сприйняття і вивчення судом в судовому засіданні інформації про фактичні дані, представленої сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, за допомогою передбачених в законі засобів доказування на підставі принципів усності та безпосередності. Предметом доказування у кожній справі є факти, які становлять основу заявлених вимог і заперечень проти них або мають інше значення для правильного розгляду справи і підлягають встановленню для прийняття судового рішення.

З наведеного слідує, що оскільки позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, то саме на нього покладено обов`язок надати докази на підтвердження видачі кредиту (встановлення кредитного ліміту) та його розміру, а також докази, коли виникла заборгованість за Договором та в якому розмірі.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 77 ЦПК України).

Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію Анкети-заяви про приєднання до Договору про надання банківських послуг від 20.01.2020; витяг з Умов і правил обслуговування в АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" при надання банківських послуг щодо продуктів Monobank (далі - Умови); витяг з Тарифів за карткою Monobank (далі - Тарифи); розрахунок заборгованості станом на 15.09.2022 (а. с. 12, 18-44).

Однак, надані позивачем копія Анкети-заяви про приєднання до Договору про надання банківських послуг від 20.01.2020; витяг з Умов та витяг з Тарифів не доводять факту видачі кредиту, зокрема встановлення кредитного ліміту, у розмірі до 100 000,00 грн, як зазначає позивач у позовній заяві, як і не доводять факту, коли виникла заборгованість за кредитом.

Колегія суддів погоджується зі встановленими судом обставинами, що копія Анкети-заяви не доводить обставин видачі Банком ОСОБА_1 кредиту шляхом видачі кредитної картки зі встановленням кредитного ліміту. Зокрема, в Анкеті-заяві відсутні відомості про те чи було задоволено заяву ОСОБА_1 на отримання кредиту та чи було відкрито поточний рахунок, чи було видано за договором платіжний інструмент (банківську картку і якого саме виду) у спосіб, що дозволяє однозначно встановити отримання такої картки відповідачем. Також в Анкеті-заяві відсутні відомості яку саме картку виявив бажання отримати відповідач, який рахунок відкривається на ім`я відповідача, межі ліміту по кредиту або дані про отримання бажаної суми кредиту.

З даної копії Анкети-заяви можливо встановити особисті дані ОСОБА_1 , дату підписання анкети-заяви - 20.01.2020; прохання ОСОБА_1 про відкриття поточного рахунку у гривні на його ім`я, але дані відомості не доводять обставин видачі кредиту, як стверджує позивач.

Наданий позивачем Витяг з Умов і правил обслуговування в АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" про надання банківських послуг щодо продуктів Monobank не доводить обставини видачі Банком ОСОБА_1 кредиту шляхом видачі кредитної картки зі встановленням кредитного ліміту, оскільки Умови лише передбачають загальний порядок обслуговування рахунків клієнтів АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК".

Долучений Банком до позовної заяви Витяг з Тарифів за карткою Monobank також не доводить обставини видачі Банком ОСОБА_1 кредиту шляхом видачі кредитної картки зі встановленням кредитного ліміту та обставини виникнення заборгованості, а містить лише загальні відомості, щодо типу картки Monobank, вартості оформлення картки, пільгового періоду, встановлення відсотків та санкцій за порушення зобов`язань за кредитом. Також у наданому витягу з Тарифів зазначено загальну інформацію про контактні дані кредитодавця (банку); інформацію про кредитного посередника; основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; інформацію щодо реальної річної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; порядок повернення кредиту; додаткову інформацію для споживача; інші правові аспекти та приклад таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача.

Суд першої інстанції оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності дійшов правильних висновків про те, що ці докази не підтверджують надання відповідачу кредитних коштів, оскільки позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, які є належними доказами на підтвердження видачі банком відповідачу кредитної картки, зарахування на цю картку суми кредиту у розмірі, зняття таких коштів відповідачем, відкриття рахунків на ім`я відповідача (виписки з особового рахунку, копії квитанції, меморіального ордеру тощо).

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що стосуються укладення між сторонами договору приєднання, оскільки в мотивувальній частині рішення відсутні висновки, що договір не укладено.

Суд відмовив у задоволенні позову у зв`язку з його недоведеністю і такий висновок суду колегія суддів вважає правильним, оскільки належними доказами у справі про стягнення заборгованості є первинні бухгалтерські документи, яких позивачем не було долучено до позовної заяви.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позовна заява не містить обґрунтувань коли виникла заборгованість. В позовній заяві лише зазначено, що станом на 15.09.2022 у відповідача виникла заборгованість та те, що кредитний договір виконувався відповідачем, що вбачається з розрахунку заборгованості, де вказані операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування. Даний, розрахунок заборгованості позивачем долучено до позовної заяви.

Водночас, долучений позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості не є належним доказом, оскільки по суті є калькуляцією, якою позивач обґрунтовує розмір своїх вимог. Більш того, наданий позивачем розрахунок заборгованості не доводить факту встановлення кредитного ліміту, як і не доводить розрахунок заборгованості, факту видачі кредитної картки; коли виникла заборгованість за кредитом та який позичальнику було встановлено пільговий період для сплати заборгованості.

Також слід зазначити, що сам по собі розрахунок заборгованості без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем не є підтвердженням наявності заборгованості.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає недоречними доводи апеляційної скарги, що долучений до позовної заяви розрахунок заборгованості є належним доказом на підтвердження існування заборгованості.

Щодо виписки по рахунку, яка є належним доказом видачі кредиту, то як вбачається з перелічених до позовної заяви додатків, позивачем не долучено до позовної заяви такого доказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір кредиту є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Оскільки належних доказів передання грошових коштів відповідачу позивач не надав, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про недоведеність позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Позивач до позовної заяви копію картки позичальника, виданої саме на виконання умов Анкети-заяви про приєднання до Договору про надання банківських послуг від 20.01.2020, не долучив; у позовній заяві про строк дії картки не вказував, виписки з рахунків відповідача, якщо такі відкривалися, до позову не надав. У позовній заяві не вказано, що позивач не має змоги надати відповідні докази разом з позовною заявою.

У апеляційній скарзі позивач вказує на те, що надав Анкету-заяву, Витяги з Умов та Тарифів, а також розрахунок заборгованості та вважає, що зазначені докази є достатніми на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів і розміру заборгованості. Також зазначив, що видачу кредиту та наявність заборгованості підтверджує виписка по рахунку та довідка про розмір встановленого кредитного ліміту від 13.07.2023, які долучені до апеляційної скарги.

Колегія суддів не може прийняти до уваги додану до апеляційної скарги виписку по рахунку ОСОБА_1 , оскільки такий доказ до суду першої інстанції не подавався та клопотань про долучення такого доказу до суду першої інстанції позивач не подавав.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Суд діє у спосіб, визначений Цивільним процесуальним кодексом України та з власної ініціативи не може долучати до матеріалів справи докази або витребовувати їх.

Позивач - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», згідно Статуту АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» є юридичною особою та у своїй діяльності керується законодавством України, включаючи нормативно-правові акти Національного банку України. Банк, як юридична особа діє через своїх представників, зокрема в Банку існує відповідний юридичний Департамент, в якому працюють фахівці в галузі права, які здійснюють представництво.

Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Як вбачається з матеріалів справи, представник АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» - Смиков В. Є., який до того ж від імені Банку подав апеляційну скаргу, звертаючись до суду з даним позовом на підтвердження обґрунтувань позову про наявність заборгованості, окрім розрахунку заборгованості, копії анкети-заяви, витягів з Умов та Тарифів, інших доказів на підтвердження заявлених вимог до суду першої інстанції не надав. З прохальної частини позову вбачається, що позивач у разі неявки в судове засідання відповідача просив провести заочний розгляд справи та без участі представника Банку.

Отже, АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» скористався своїм правом щодо подання доказів на власний розсуд, та не надав до суду першої інстанції належних доказів на підтвердження видачі ОСОБА_1 кредиту у розмірі до 100 000,00 грн та відповідно доказів наявності заборгованості, у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору.

Також, долучаючи до апеляційної скарги виписку по рахунку відповідача та довідку про розмір встановленого кредитного ліміту, як докази в обґрунтування позовних вимог, позивач у відповідності до вимог ст. 367 ЦПК України не навів виняткових обставин неподання таких доказів до суду першої інстанції.

Щодо посилання скаржника на довідку про розмір встановленого кредитного ліміту від 13.07.2023, то слід окремо зазначити, що така довідка видана Банком після ухвалення оскаржуваного рішення.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач не надав доказів на спростування обставин, викладених у позовній заяві, а також не спростовував доказів наданих позивачем, є вільним трактуванням останнім положень процесуального закону, оскільки за цими приписами обов'язок суду перевірити докази, подані стороною на підтвердження позовних вимог та задовольнити позов лише у випадку доведення позивачем належними доказами свого позову.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд.

Оскільки, як вказувалося вище, докази, надані позивачем до суду першої інстанції, не підтверджують отримання кредиту відповідачем та наявність заборгованості, доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає безпідставними.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відсутні підстави для скасування рішення суду.

Розглядаючи спір суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення. Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги без задоволення.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» - залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 липня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

О. В. Немировська