Справа № 159/4766/21 Головуючий у 1 інстанції: Волкова Ю. Ф.
Провадження № 22-ц/802/876/23 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О. І.,

суддів Бовчалюк З. А., Карпук А. К.,

секретар судового засідання Ганжа М. І.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідачів ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 , поданою від його імені представником ОСОБА_2 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 червня 2023 року та додаткове рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13 липня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 15.03.2016, він є власником земельної ділянки загальною площею 9,8062 га, кадастровий номер :15:008:0108, яка розташована на АДРЕСА_1 .

Восени 2018 року між ним і відповідачами велися перемовини щодо продажу цієї земельної ділянки.

У зв`язку із його постійним проживанням за межами України, маючи волю на відчуження земельної ділянки на власних умовах, від його імені участь у перемовинах брав представник ОСОБА_6 на підставі посвідченої 28.11.2018 від його імені приватним нотаріусом міста Москви РФ Черніговим І. О. довіреності за № 77/797-н/77-2018-25-2242, строком дії до 01.12.2018.

Для продажу земельної ділянки 23.11.2018 було отримано у приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Веремчука С. В. дублікат договору про задоволення вимог іпотекодержателя, а приватним нотаріусом міста Москви РФ Черніговим І. О. було посвідчено його заяву від 26.11.2018 про не перебування у шлюбі.

У процесі перемовин сторони не змогли дійти згоди щодо ціни земельної ділянки і порядку проведення розрахунку, у зв`язку із чим укладення договору купівлі-продажу неодноразово відкладалося та, зрештою, не відбулося.

Оригінали правовстановлюючих документів на земельну ділянку та його заява від 26.11.2018 були передані приватному нотаріусу Ковельського міського нотаріального округу Волинської області Лехкобит Л. В..

28.12.2018 при його зверненні до приватного нотаріуса Веремчука С. В. з метою отримання дубліката договору про задоволення вимог іпотекодержателя йому стало відомо, що належна йому земельна ділянка була відчужена на користь відповідачів на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 28.12.2018 приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Волинської області Лехкобит Л. В., реєстровий № 1549.

У договорі зазначено, що від його імені, як продавця виступив ОСОБА_7 на підставі довіреності від 28.11.2018 № 77/797-н/77-2018-25-2242, посвідченої приватним нотаріусом міста Москви РФ Черніговим І. О..

Разом із тим будь-якої довіреності на ім`я ОСОБА_7 він не видавав, а тому 29.12.2018 ОСОБА_8 , як тимчасово виконуюча обов`язки приватного нотаріуса міста Москви РФ Чернігова І. О., посвідчила його заяву про те, що він не видавав 28.11.2018 довіреності для ОСОБА_7 ..

Довіреність з реєстраційним № 77/797-н/77-2018-25-2242 від 28.11.2018 видавалася на ім`я Привалова Сергія і її дія закінчилася 01.12.2018.

Вважає, що довіреність на ім`я ОСОБА_7 була підроблена шляхом накладення машинописного тексту на довіреність, видану на ім`я Привалова Сергія.

Він не знав ОСОБА_7 і відповідно ніколи не уповноважував його на вчинення будь-яких дій від свого імені.

У квітні 2019 він звертався до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки на підставі ст. 232 ЦК України (справа № 159/2079/19). При розгляді тієї справи ОСОБА_7 подав нотаріально засвідчену його заяву про визнання позову, про його не підписання договору купівлі-продажу, про те, що йому нічого не відомо про довіреність від позивача, що з ОСОБА_1 він не знайомий, що будь-яких документів він від нього не отримував і йому не повертав.

Також зазначає, що вказана у договорі купівлі-продажу від 28.12.2018 № 1549 ціна земельної ділянки не відповідає тій ціні, за яку він погоджувався відчужити земельну ділянку. Кошти за цим договором йому не передавалися, що підтверджує відсутність його волі на укладення такого договору та відсутність повноважень у ОСОБА_7 від нього. Він не може вважатися стороною цього договору купівлі-продажу, а тому і не визнає переходу до відповідачів речових прав на земельну ділянку.

Оскільки із наведених вище підстав договір купівлі-продажу є неукладеним, просив витребувати від від ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на його користь земельну ділянку загальною площею 9,8062 га кадастровий номер :15:008:0108, яка розташована на АДРЕСА_1 та стягнути з відповідачів понесені ним судові витрати.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 червня 2023 року в позові відмовлено.

Додатковим рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13 липня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 65000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 від імені позивача ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати ці судові рішення та ухвалити нове про задоволення позову та відмову у стягненні відповідачу ОСОБА_5 витрат на професійну правничу допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 від імені відповідача ОСОБА_5 , посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач ОСОБА_4 відзив на апеляційну скаргу не подавав.

У судовому засіданні позивач та його представник апеляційну скаргу підтримали із наведених у ній підстав і просять її задовольнити.

Представник відповідачів апеляційну скаргу заперечив і просить залишити її без задоволення.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судових рішень, апеляційний суд доходить висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду і додаткового рішення суду з таких підстав.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції дійшов висновку, що сторона позивача не довела не вчинення такого одностороннього правочину як видача ОСОБА_1 довіреності на ім`я ОСОБА_7 ; відсутність у позивача наміру на волевиявлення і вчинення правочину від 28.12.2018; не погодження позивачем істотних умов договору купівлі-продажу земельної ділянки у частині її вартості, а тому відсутні підстави для висновку про не укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28.12.2018.

Проте, до таких висновків суд дійшов помилково, без належного з`ясування обставин справи, дослідження наданих сторонами доказів, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Статтями 4, 5 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (ч. ч. 1, 2 ст. 202ЦК України).

Відповідно до статті 6 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК).

Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі (ч. ч. 1, 3 ст. 244 ЦК).

Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин (ч. 1 ст. 245 ЦК).

Строк довіреності встановлюється у довіреності. Якщо строк довіреності не встановлений, вона зберігає чинність до припинення її дії. Довіреність, у якій не вказана дата її вчинення, є нікчемною (ч. ч. 1, 3 ст. 247 ЦК України).

Згідно зі ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Судом встановлено, що у власності ОСОБА_1 перебувала земельна ділянка для розміщення готельного комплексу з автосервісом, закладом громадського харчування та автопаркінгом, площею 9,8062 га, кадастровий номер: :15:008:0108, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.18-20).

ОСОБА_1 восени 2018 року мав намір відчужити цю земельну ділянку та підтвердив у суді апеляційної інстанції, що з цього приводу з відповідачами велися перемовини від його імені на підставі посвідченої нотаріусом міста Москви Черніговим І. О. довіреності реєстраційний № 77/797-н/77-2018-25-2242 від 28.11.2018 його представником ОСОБА_6 .. Також позивач ствердив, що ним було визначено ціну продажу 1 300 000 євро, на яку відповідачі погодилися, але знаходили різні причини неможливості передання грошей, у зв`язку із чим договір не було укладено.

ОСОБА_7 він не знав, жодних довіреностей на таку особу не оформляв, ніяких документів йому не передавав.

Із пояснень сторін та їх представників судом встановлено, що у будь-кого із них немає оригіналів довіреностей, копії яких наявні у матеріалах справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Як ствердив у суді представник відповідачів ОСОБА_3 , перед посвідченням договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки від 28.12.2018 приватному нотаріусу Лехкобит Л. В. було надано оригінал довіреності ОСОБА_1 на уповноваження вчинення усіх необхідних дій від його імені представником ОСОБА_7 , строк дії довіреності до 01.12.2019, приватний нотаріус перевірила дійсність цієї довіреності на сайті Федеральної нотаріальної палати РФ, після чого було укладено цей договір і його посвідчено. Кошти сплачено до підписання договору, про що у ньому зазначено, і відповідачі не мають щодо цього ніяких інших доказів.

Із копії нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Лехкобит Л. В. договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки від 28.12.2018 вбачається, що його підписали продавець ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_7 по довіреності, посвідченій в м. Москва РФ нотаріусом м. Москви Черніговим І. О. 28.11.2018 за Р.№ 77/797-п/77-2018-25-2242 /вступна частина/. Продаж земельної ділянки за домовленістю сторін вчинено за 1 667 049 грн /п. 2.1./. Сторони стверджують факт повного розрахунку за цим договором до підписання цього договору та його нотаріального посвідчення /п. 2.3./ (т.1 а.с.27-31).

Маючи не копію, а оригінал довіреності, приватний нотаріус зазначала чітко визначені у ній реквізити.

Разом із тим, як встановлено судом апеляційної інстанції на підставі поданих стороною позивача з урахуванням вимог ст. 12 ЦПК України даних сайту Федеральної нотаріальної палати РФ, перевірити довіреність від 28.11.2018 за Р.№ 77/797-п/77-2018-25-2242, посвідчену нотаріусом Московської міської нотаріальної палати Черніговим І. О. неможливо, оскільки документ не знайдено.

Перевірити можливо лише посвідчену нотаріусом Московської міської нотаріальної палати Черніговим І. О. довіреність від 28.11.2018 за Р.№ 77/797-н/77-2018-25-2242.

Із копії посвідченої нотаріусом Московської міської нотаріальної палати Черніговим І. О. довіреності від 28.11.2018 за Р.№ 77/797-н/77-2018-25-2242 вбачається, що цією довіреністю Шолтес Т. Я. уповноважив бути його представником Привалова Сергія і термін довіреності визначено до 01 грудня 2018 року (т.1 а.с.23-26).

Посвідчення саме цієї довіреності підтверджено і випискою із реєстру нотаріальних дій нотаріуса Чернігова І. О. за 2018 рік (т.1 а.с.36-50).

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що позивач ОСОБА_1 не посвідчував у нотаріуса довіреність від 28.11.2018 за Р.№ 77/797-п/77-2018-25-2242 строком дії до 01.12.2019 та не уповноважував бути його представником ОСОБА_7 , тобто не вчиняв зазначеного одностороннього правочину.

З урахуванням наведеного позивач відповідно не укладав із відповідачами нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Лехкобит Л. В. договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки від 28.12.2018, у зв`язку із чим його позов необхідно задовольнити.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції про відмову у позові зроблені без належного з`ясування дійсних обставин справи, дослідження та оцінки наданих сторонами доказів, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду.

У зв`язку із задоволенням позовної заяви та апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір за їх подання та за заяву про забезпечення позову (т.1 а.с.12-14, 56, т.3 а.с.47) у розмірі 28829 грн (11350 + 17025 + 454) необхідно стягнути із відповідачів на користь позивача у рівних частках по 14414,50 грн (28829 : 2) з кожного.

Ураховуючи те, що додаткове рішення суду першої інстанції від 13.07.2023 є складовою основного рішення суду від 23.06.2023, ухвалювалося у зв`язку із відмовою у позові та це рішення суду скасовується, тому і додаткове рішення необхідно скасувати.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , подану від його імені представником ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 червня 2023 року і додаткове рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13 липня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Витребувати від ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 9,8062 га кадастровий номер :15:008:0108, яка розташована на АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 по 14414 (чотирнадцять тисяч чотириста чотирнадцять) грн 50 коп з кожного витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді