К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2023 року місто Київ

справа № 752/15300/21

апеляційне провадження № 22-ц/824/14319/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря судового засідання: Осінчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , подану представником ОСОБА_4 , на рішення Голосіївського районного суду міста Києва у складі судді Мазура Ю.Ю. від 7 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського округу Черемха Наталія Володимирівна, Служба у справах дітей Носівської міської ради, про встановлення факту проживання однією сім`єю, зміну черговості спадкування та визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2021 року ОСОБА_5 звернувся до суду позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю, зміну черговості спадкування та визнання права власності на спадкове майно.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з 1997 року проживали однією сім`єю, як чоловік і жінка, вели побут, мали спільний бюджет. Все життя прожили за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказував, що приблизно з 2009 року ОСОБА_6 постійно хворіла, після смерті сина у 2010 році стан почав погіршуватися: в неї постійно боліла голова, паморочилось в голові, не могла самостійно пересуватися через порушення координації рухів. У 2012 році ОСОБА_6

отримали перелам шийки плеча з відривом бугорка плечової кістки, підвивих в плечовому суглобі; у 2016 році - хімічний опік тильної поверхні лівої ступні; у 2021 році - медіальний перелом шийки лівого стегна, що стало підставою для тотального ендопротезування.

Позивач доглядав свою дружину, опікувався, матеріально забезпечував, однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. 16 березня 2021 року ОСОБА_5 звернувся до приватного нотаріуса Київського міського округу Черемхи Е.В. із заявою про прийняття спадщини, однак останній йому роз`яснив, що для спадкування за законом існує необхідність встановлення факту проживання з померлою однією сім`єю не менш як п`ять років.

Посилаючись на те, що спадкування після смерті ОСОБА_6 здійснюється за законом і спадкоємцем першої черги в порядку частини 1 статті 1266 є її онука ОСОБА_3 (оскільки син спадкодавця помер до відкриття спадщини), ОСОБА_1 , як брат спадкодавця, також претендує на спадщину, позивач просив суд встановити факт проживання з ОСОБА_6 однією сім`єю більш як п`ять років до часу відкриття спадщини, з 1997 року та до дня смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; змінити черговість одержання права на спадкування, визнавши його спадкоємцем першої черги за померлою ОСОБА_6 та визнати за ним право на спадкування; визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом в першу чергу на частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 7 червня 2023 року позов ОСОБА_5 задоволено. Встановлено факт проживання ОСОБА_5 разом із спадкодавцем ОСОБА_6 однією сім`єю більше як п`ять років до часу відкриття спадщини, з 1997 року та до дня смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Києві. Змінено черговість одержання права на спадкування, визнавши ОСОБА_5 спадкоємцем першої черги за померлою ОСОБА_6 та визнано за ним право на спадкування. Визнано право власності за ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом в першу чергу на частку квартири, що заходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалюючи рішення, суд виходив із того, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 однією сім`єю більше п`яти років. Оскільки позивач доглядав за своєю цивільною дружиною, яка через численні хвороби перебувала у безпорадному стані, опікувався нею, матеріально забезпечував, займався похованням, наявні підстави для зміни черговості спадкування та визнання права власності за позивачем на частини спірної квартири.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , - ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Скаржник зазначає, що 7 червня 2023 року суддя видалився до нарадчої кімнати і повідомив, що проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення відбудеться 8 червня 2023 року, однак лише через місяць відповідачі дізнались про прийняття рішення в той же день, що явно свідчить про порушення судом норм процесуального права; належним відповідачем-1 у справі є малолітня ОСОБА_3 , як спадкоємець першої черги, а не її матір ОСОБА_2 ; суд не дослідив належним чином докази у справі, внаслідок чого дійшов

помилкового висновку про доведеність факту проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 однією сім`єю більше п`яти років; матеріали справи взагалі не містять доказів перебування ОСОБА_6 у безпорадному стані, вона дійсно мала певні хвороби, однак самостійно пересувалась, забезпечувала свої потреби, а за рекомендацією лікаря лише була обмежена у здійсненні фізичних навантажень; суд також безпідставно вказав, що похованням ОСОБА_6 займався позивач, оскільки замовником ритуальних послуг був ОСОБА_1 та племінниця ОСОБА_7 .

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Представник ОСОБА_5 - ОСОБА_8 у відзиві на апеляційну скаргу зазначає про безпідставність її доводів, оскільки судом вірно надано оцінку усім обставинам справи.

Інші учасники справивідзиви на апеляційну скаргу не подали.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , - ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи у відсутність апелянтів, апеляційну скаргу просить задовольнити.

Представник ОСОБА_5 - ОСОБА_8 в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечувала та просила її відхилити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Києві померла ОСОБА_6 . Причиною смерті став інфаркт головного мозку (том І а.с. 17,18). Послуги з поховання надавалися на замовлення ОСОБА_1 та ОСОБА_7 (том І а.с. 77-87).

На день смерті ОСОБА_6 належала частина квартири АДРЕСА_2 , іншим співвласником квартири є ОСОБА_1 (том І а.с. 20). У вказаній квартирі зареєстрованими були лише ОСОБА_6 та ОСОБА_1 (том І а.с. 194).

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черемхою Н.В. заведено спадкову справу № 6/2021 до майна померлої ОСОБА_6 . Заяви про прийняття спадщини подали: ОСОБА_9 , яка діяла в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_1 (том І а.с. 183, 195, 199).

Малолітня ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги за законом до майна ОСОБА_6 , оскільки її батько (син померлої) ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (том І а.с. 21).

ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується копією паспорта (том І а.с. 196). Згідно довідки Національної Академії Наук України ДП СКТБ "ПІБ АЕС" у період з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2020 року працював в державному підприємстві Спеціальне конструкторсько-технологічне бюро

"Інституту проблем безпеки атомних електростанцій" на посаді старшого майстра (том І а.с. 74). Отримує пенсію (том І а.с. 75-76).

Згідно наявних в матеріалах справи копій медичної документацій, ОСОБА_6 мала проблеми зі здоров`ям, зокрема: 3 січня 2021 року перелом шийки лівого стегна - невідкладне тотальне ендопротезування; серпень 2018 року - повне випадання матки й піхви, грижа сечового міхура (цистоцеле, ректоцеле) - операція 23 серпня 2018 року, рекомендовано обмеження фізичного навантаження; 2016 рік - остеохондроз хребта; 2016 рік - хімічний опік лівої ступні (том І. а.с. 23-68).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_5 зазначав, що з 1997 року проживав з ОСОБА_6 однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, здійснював догляд за ОСОБА_6 , оскільки вона сильно хворіла і фактично перебувала у безпорадному стані.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частинами 1 - 2 статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (частина 1 статті 1266 ЦК України).

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (частина 1 статті 1267 ЦК України).

Тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як одержання права на спадкування наступною чергою (частина 2 статті 1258 ЦК України) та зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом.

Одержання права на спадкування наступною чергою стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.

На зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом в межах певної черги, впливають так юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина 2 статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина 3 статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом, стосується першої - п`ятої черги.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 обов'язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім'ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім'ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов'язки.

Відповідно до статті 74 СК України (в редакції, чинній з 1 січня 2004 року) якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є

об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім'єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов'язком суду при їх оцінці.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім'ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 8 грудня 2021 року у справі № 369/16486/18.

На підтвердження факту спільного проживання ОСОБА_5 посилався на дві спільні фотографії з ОСОБА_6 (без зазначення дати подій), а також покази свідків ОСОБА_11 (сусідка), ОСОБА_12 (родичка ОСОБА_6 ) і ОСОБА_13 (родичка).

Разом із тим, у контексті визначення можливих доказів, їх оцінки як достатніх слід також відзначити, що згідно з усталеною судовою практикою самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16-ц, від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20.

Наявні в матеріалах справи копії чеків не дають можливості встановити ані особу, яка придбавала товар, ані для кого він передбачався.

Інших доказів на підтвердження факту проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 однією сім'єю без реєстрації шлюбу матеріали справи фактично не містять.

Суд першої інстанції наведеного вище не врахував та дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для встановлення факту проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 однією сім'єю без реєстрації шлюбу у період з 1997 року по 18 січня 2021 року. Крім того, поза увагою суду першої інстанції залишилась і та обставина, що інститут спільного проживання осіб як чоловіка і жінки було введено в національне законодавство Сімейним Кодексом, який набрав чинності одночасно з набранням чинності Цивільним Кодексом. Кодекс про шлюб та сім`ю Української РСР, який діяв до 1 січня 2004 року, таких положень не містив. Тому вказаний факт міг бути встановлений лише з 1 січня 2004 року.

Оскільки положення частини 2 статті 1259 ЦК України надають право виключно спадкоємцям за законом наступних черг звертатися до суду з відповідною заявою про зміну черговості спадкування, а колегія суддів дійшла висновку про недоведеність позивачем факту проживання з ОСОБА_6 однією сім'єю без реєстрації шлюбу і ОСОБА_5 не відноситься до четвертої черги спадкування, тому відсутні підстав для розгляду (перевірки) позовних вимог щодо зміни черговості спадкування та визнання права власності на спадкове майно.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції порядку проголошення вступної та резолютивної частини рішення не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду, а тому відхиляються колегією суддів.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом ухвалено рішення про задоволення позову через неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду й ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_5 .

Відповідно до частин 1, 2, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови в позові інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи викладене, з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір по 7 411 грн. 50 коп. (на кожного).

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , подану представником ОСОБА_4 , задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 7 червня 2023 року скасувати і ухвалити нове судове рішення такого змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського округу Черемха Наталія Володимирівна, Служба у справах дітей Носівської міської ради, про встановлення факту проживання однією сім`єю, зміну черговості спадкування та визнання права власності на спадкове майно, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 7 411 грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_4 ) судовий збір в розмірі 7 411 грн. 50 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: