Єдиний унікальний номер 728/2110/23
Номер провадження 2/728/373/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

12 жовтня 2023 року м. Бахмач

Бахмацький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Роздайбіди О.В.

при секретарі Петренко О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Бахмач цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та штрафних санкцій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Бахмацького районного суду Чернігівської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу в сумі 127800.00 грн., інфляційних в розмірі 62413.85 грн., 3% річних у розмірі 9758.32 грн. боргу у сумі 5000 доларів США, 3% річних у розмірі 381.78 доларів США, понесені судові витрати та витрати на правову допомогу.

В обґрунтування позову зазначено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, на підтвердження якого та його умов надані розписки згідно з якими ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 127800.00 грн. та 5000.00 доларів США . станом на 18.07.2023 року в обумовлені строки своє зобов`язання ОСОБА_3 не виконав і не здійснив повернення жодної частини позики. За таких обставин, позивач був змушений звернутися до суду з метою захисту своїх законних прав та інтересів.

Ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 07.08.2023 року відкрито провадження в справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання позивач не з`явився, надіслав до суду клопотання, в якому просить розгляд справи здійснювати за його відсутності за наявними матеріалами у справі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи.

В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України «Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи».

Оскільки позивач у наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає за необхідне ухвалити по даній справі заочне рішення.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу.

Відповідно до частин 1, 2, 3статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 28 травня 2020 року позивач надав відповідачу у позику 30000.00 грн, які останній зобов`язувався повернути до 05 червня 2020 року, 13 липня 2020 року позивач надав відповідачу у позику 40800.00 грн. які останній зобов`язувався повернути до 31 грудня 2020 року, 24 вересня 2020 року позивач надав відповідачу у позику 57000.00 грн., які останній зобов`язувався повернути до 16 жовтня 2020 року, 05 жовтня 2020 року позивач надав відповідачу у позику 3000.00 доларів США, які останній зобов`язувався повернути до 30 грудня 2020 року, 20 листопада 2020 року позивач надав відповідачу у позику 2000.00 доларів США, які останній зобов`язувався повернути до 07 грудня 2020. Загалом ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 127 800.00 грн. та 5000.00 доларів США. Проте, свої зобов`язання щодо повернення суми позики відповідач не виконав. У зв`язку з цим позивач звернувся з цим позовом до суду та просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики у розмірі 127 800.00 грн. інфляційних в розмірі 62413.85 грн., 3% річних у розмірі 9758.32 грн. та 5000.00 доларів США, 3% річних у розмірі 381.78 доларів США.

Відповідно до ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частин 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. У строк, встановлений договором позики (графіком повернення позичальником грошових коштів), відповідач суму позики позивачу не повернув.

Договір позики відповідач не оспорював, не визнавав його недійсним чи удаваним правочином, що має на меті приховати інший правочин.

Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 1ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Так, із розрахунку, наведеного у позовній заяві, вбачається, що позивач просить стягнути із відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 127800.00 грн.,інфляційні збитки у розмірі 62413.85 грн. та 3 % річних у розмірі 9758.32 грн. та заборгованість за договором позики у розмірі 5000.00 доларів США, 3 % річних у розмірі 381.78 доларів США.

Відповідачем зазначений розрахунок позивача не спростований, контрозрахунок не наданий.

Відтак, у суду відсутні підстави ставити під сумнів розрахунок, наданий позивачем.

Виходячи з принципу диспозитивності, відповідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Отже, з огляду на вищезазначені норми права, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши, що відповідач ОСОБА_2 допустив невиконання взятих на себе зобов`язань за договором позики, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Разом з тим, відповідно до ст. 264 ЦПК України суд підчас ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як встановлено судом, позивачем понесені судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви в сумі 3967.77 грн., що підтверджується квитанцією від 25.07.2023 року.

Отже, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 3967.77 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 10, 12, 76, 81, 82, 141, 178, 264-268, 354 ЦПК України, статтями 525, 526, 530, 610, 612, 625, 626, 627, 628, 629, 901, 903 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та штрафних санкцій - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 127 800 (сто двадцять сім тисяч вісімсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні витрати в сумі 62800 (шістдесят дві тисячі вісімсот) грн. 85 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 три відсотки річних з простроченої суми у гривнях у розмірі 9758 (дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят вісім) грн. 32 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 5000( п`ять тисяч) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 три відсотки річних з простроченої суми у доларах 381 (триста вісімдесят один) долар США 78 центів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 3967 ( три тисячі дев`ятсот шістдесят сім) гривень 77 копійок.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Заочне рішення суду може бути переглянуте Бахмацьким районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 12.10.2023 року.

Суддя О.В. Роздайбіда