___________ МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ___________
Пр. №2/521/4025/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі

головуючого судді Сегеди О.М.,

при секретарі Замниборщ А.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі клопотання представника ОСОБА_1 про зустрічне забезпечення по цивільній за позовом ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання договору дарування квартири недійсним та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення,

встановив:

У червні 2023 року ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради (далі - орган опіки та піклування МРА ОМР) про визнання договору дарування квартири недійсним та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення.

Ухвалою суду від 12 червня 2023 року по справі відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання та задоволено клопотання позивачки про допит свідків (а.с. 48-49).

Ухвалою суду від 12 червня 2023 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 на підставі договору дарування, посвідченому 17 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чапським А.Е., за реєстром №1450, зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, індексний номер 16563351 від 17 жовтня 2014 року, номер запису про право власності: 7374374, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:01 (а.с. 51-52).

Ухвалою суду від 11 липня 2023 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів та виклик свідка (а.с. 122-123).

19 вересня 2023 року через канцелярію суду надійшло клопотання представника відповідача про зустрічне забезпечення позову, діючої на підставі ордеру від 07 липня 2023 року, згідно якого остання просила суд, визначити позивачці ОСОБА_2 розмір зустрічного забезпечення за вжиття заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12 червня 2023 року у сумі 621666,20 грн. шляхом внесення цих коштів на депозитний рахунок суду протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про зустрічне забезпечення (а.с. 199-203).

В обґрунтування поданого заяви зазначила, що 07 червня 2023 року ОСОБА_1 , як власниця квартири АДРЕСА_2 , уклала договір передачі завдатку із майбутнім покупцем цієї квартири ОСОБА_6 . Сторони домовилися в строк до 30 червня 2023 року підписати та нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 за 170000 доларів США. В забезпечення досягнутих домовленостей майбутній покупець передав ОСОБА_1 завдаток у розмірі 10% від вартості квартири - 17000 доларів США

Стверджувала, що 26 червня 2023 року ОСОБА_1 дізналася про існування цієї справи, оскільки в той же день нотаріус, у якого планувалося посвідчення договору купівлі-продажу повідомив, що такий договір неможливо укласти, оскільки 20 червня 2023 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з`явився запис про обтяження квартири №50695843, зареєстрований на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 12 червня 2023 року.

Вказувала, що 12 липня 2023 року ОСОБА_1 поштою отримала вимогу від покупця ОСОБА_6 , в якій останній вимагає в неї протягом 5 днів з дня отримання вимоги повернути йому суму завдатку 17000 доларів США та у відповідності до положень ч. 1 ст. 571 ЦК України та п. 15 укладеного Договору передачі завдатку додатково сплатити суму у розмірі завдатку 17000 доларів США, а всього сплатити 34000 доларів США

Таким чином, 17 липня 2023 року для ОСОБА_1 настав граничний строк сплати покупцеві 34000 доларів США, які складаються з суми переданого ним 07 червня 2023 завдатку 17000 доларів США та додаткової суми відповідальності за неукладення договору продажу квартири у розмірі 17000 доларів США.

Отже розмір збитків, спричинених заходами забезпечення позову, для ОСОБА_1 становить не менше 17000 доларів США, що є гривневим еквівалентом за курсом НБУ на 18 вересня 2023 року 621666,20 грн.

Стверджувала, що ОСОБА_1 буде складно реально стягнути збитки у розмірі не менше 17000 доларів США з ОСОБА_2 .

Зазначила, що наразі вбачається, що позивачка надає суду і сторонам неправдиві відомості, вже можна зробити висновки з приводу доброчесності цієї особи та її чоловіка, який також надає неправдиві відомості, а відповідачка є заручником ситуації, оскільки вона безпідставно втягнута у повністю видуманий спір і повинна очікувати поки пройде судовий процес і вона зможе розпоряджатися своїм майном, здійснення права розпорядження яким її обмежили.

Позивачка та її представник, діючий на підставі ордеру від 02 червня 2023 року, в підготовче судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце слухання справи повідомлялися судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України. Через канцелярію суду надали заяву, згідно якої, заперечували проти клопотання про зустрічне забезпечення, та просили суд провести розгляд справи за їх відсутності (а.с. 11).

Раніше, через канцелярію суду надали заперечення проти клопотання в якому зазначили, що з боку відповідача не надані докази про сплату потенційному покупцю квартири 17000 доларів США на підставі ст. 571 ЦК України, у зв?язку з чим виникли збитки у відповідача.

Вказували, що оскільки договору купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства між сторонами укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана потенційним покупцем квартири грошова сума є авансом, який підлягає поверненню, а не завдатком, та правила ст. 571 ЦК України у даному випадку не застосовуються, тому доводи представника відповідача про наявність у неї збитків у розмірі 17000 доларів США не обґрунтовані та не засновані на положеннях цивільного законодавства України.

Добровільна же сплата даної суми з боку відповідача ОСОБА_1 потенційному покупцю квартири не надає правових підстав стверджувати про наявність збитків у відповідача та можливості застосування зустрічного забезпечення у даному випадку.

Звернули увагу суду, що позовні вимоги про визнання договору дарування квартири недійсним заявлені в інтересах малолітніх дітей, житлові права яких порушені даним правочином (а.с. 218-222).

ОСОБА_1 та її представник, діюча на підставі ордеру від 07 липня 2023 року, в підготовче судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце слухання справи повідомлялися судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України. Через канцелярію суду надали заяву, згідно якої, підтримали подані клопотання, просили суд їх задовольнити та просили суд провести розгляд справи за їх відсутності (а.с. 111).

Інші учасники справи в підготовче судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце слухання справи повідомлялися судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України.

Дослідивши матеріали поданої заяви, заслухавши думку учасників судового процесу, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом:

1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів;

2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову (ч. 4 ст. 154 ЦПК України).

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову (ч. 5 ст. 154 ЦПК України).

Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову (ч. 6 ст. 154 ЦПК України).

В ухвалі про зустрічне забезпечення зазначаються розмір зустрічного забезпечення або інші дії, що повинен вчинити заявник у порядку зустрічного забезпечення (ч. 7 ст. 154 ЦПК України).

Строк надання зустрічного забезпечення визначається судом та не може перевищувати десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову або ухвали про зустрічне забезпечення, якщо інше не випливає зі змісту заходів зустрічного забезпечення (ч. 8 ст. 154 ЦПК України).

Особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову із застосуванням зустрічного забезпечення, протягом визначеного судом строку має надати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення (ч. 9 ст. 154 ЦПК України).

Якщо особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, не виконує вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення (ч.10 ст. 154 ЦПК України).

Статтею 124 Конституції України задекларовано принцип обов`язковості судових рішень, який з урахуванням положень ст.ст.2,18,154 ЦПК України, поширюється також на ухвалу суду про зустрічне забезпечення. При цьому відповідно до ст. 154 ЦПК України зустрічне забезпечення допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, тільки у випадку забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричиненні забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

При розгляді заяви про зустрічне забезпечення позову суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Таким чином, невжиття заходів як забезпечення позову так і зустрічного забезпечення, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом з тим, суд враховує, що заходи зустрічного забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Особа, яка подала заяву про зустрічне забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про зустрічне забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до зустрічного забезпечення позову. У вирішенні питання про зустрічне забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо зустрічного забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до зустрічного забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що за відсутності обставин, які є обов`язковою умовою застосування зустрічного забезпечення, таке забезпечення є правом, а не обов`язком суду. Це питання віднесено на розсуд суду і застосовується у разі наявних до того обґрунтованих сумнівів щодо безперешкодного можливого відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Суд враховує, що зустрічне забезпечення можливе лише при підтвердженні наявності та/або очевидної можливості спричинення збитків.

Посилання відповідачки та її представника на те, що відповідачка зазнає збитків, оскільки вжиті заходи забезпечення позову обмежують права та інтереси останньої, позбавляючи її права розпоряджатися належним їй майном на праві власності - зокрема відповідачка планувала продати спірне майно та отримати прибуток, судом до уваги не приймається, з огляду на те, що самі по собі заходи забезпечення позову є тимчасовим обмеженням прав особи тією мірою та таким чином, як це необхідно для збереження в період розгляду справи можливості безперешкодного виконання рішення суду в разі задоволення позову.

А тому, суд розцінює такі твердження відповідачки, а також твердження про те, що вжиті заходи забезпечення позову впливають на матеріальний стан відповідачки як добросовісного набувача нерухомого майна та призводять до понесення додаткових витрат внаслідок їх застосування, як висловлення відповідачкою своєї незгоди із вжитими судом заходами забезпечення позову, оскільки останні не призводять до невиправданого обмеження майнових прав відповідачки, гарантованих ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, оскільки майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Отже, за встановлених обставин суд приходить висновку про відмову у задоволенні заяви про зустрічне забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 154, 259, 260, 293, 353, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Клопотання представника ОСОБА_1 про зустрічне забезпечення по цивільній за позовом ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання договору дарування квартири недійсним та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Особи, які не були присутні при проголошенні ухвали можуть її оскаржити протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення їм відповідної ухвали суду.

Суддя: О.М. Сегеда