Справа № 306/1930/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 жовтня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Кожух О.А.,

суддів Кондора Р.Ю., Фазикош Г.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 23 травня 2023 року (головуюча суддя Ганчак Л.Ф.) у справі №306/1930/21 за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2021 року АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 6836,03 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач ОСОБА_1 отримує послуги з розподілу природного газу до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , однак не оплачує їх.

Факт приєднання відповідача до умов типового договору розподілу природного газу підтверджено підписаною ОСОБА_1 заявою-приєднання до умов договору розподілу природного газу та здійсненням споживання природного газу на вказаному об`єкті нерухомості, про що свідчить щомісячне збільшення показників лічильника в сторону збільшення, що документально підтверджено фінансовим станом абонента.

Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання щодо оплати послуги належним чином не виконав, у період із січня 2020 року по серпень 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 6836,03 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 23.05.2023 позов АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 6836,03 грн та судовий збір у розмірі 2270 грн.

На таке рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржуване рішення скасувати й ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз».

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що Типовий договір розподілу природного газу, довідка про фінансовий стан та заява анкета не є належно оформленими та містять ознаки підробки, а саме відсутній договір чи окремі його частини, довідка про фінансовий стан не містить відомостей про нарахування річної зумовленої потужності. Вважає, що документальне підтвердження споживання природного газу не може бути доказом приєднання до умов договору. Вказує, що наданий розрахунок (довідка про фінансовий стан) оплати природного газу не відповідає фактичному обсягу споживання за газовий рік та містить суперечності щодо фактичного споживання. Зазначає, що станом на січень 2021 року діяв тариф станом на 06.2020, що становить 1,248 грн, а не 2,22 грн. Крім цього, п.2, де зазначено 202,5500 м.куб. не відповідає дійсності, оскільки за цей час спожито лише 192 м. куб. Вказує, що довідка про фінансовий стан виготовлена та підписана оператором з уведення даних в ЕОМ, однак має бути підписана посадовими особами (керівником, головним бухгалтером), а тому є недопустимим доказом.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зокрема зазначає, що письмова форма договору розподілу природного газу між АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» та ОСОБА_1 відсутня, оскільки чинне законодавство не потребує двостороннього підписання письмової форми договору, а письмове звернення споживача ОСОБА_1 з вимогою до АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» про укладення письмової форми договору розподілу природного газу не надходило. Крім цього, вказаний договір є публічним, відтак фактом приєдання ОСОБА_1 до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є підписана заява-приєднання до умов договору від 13.03.2018 та документально підтверджене споживання природного газу. Зазначає, що законом не встановлено вимог, що фінансовий стан абонента має бути підписаний виключно посадовими особами (керівником, головним бухгалтером).

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволенню з наступних підстав.

Законом, який регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг є Закон України від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 2189-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону № 2189-VIII учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

У пункті 1 частини другої цієї статті Закону № 2189-VIII визначено, зокрема, що виконавцями послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача.

За ч.1 ст.10 Закону № 2189-VIII ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Згідно із ч. 1 ст. 19 Закону № 2189-VIII одиниця виміру обсягу спожитого споживачем природного газу визначається правилами постачання природного газу, що затверджуються уповноваженим законом органом.

Взаємовідносини між газопостачальником, газорозподільним підприємством, газотранспортним підприємством та споживачами природного газу регулюються Законом України від 09 квітня 2015 року № 329-VIII «Про ринок природного газу» (далі - Закон № 329-VIII), Кодексом ГРМ, Правилами № 2496, Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі - типовий договір № 2498), Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам № 2500 та іншими нормативно-правовими актами України.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, послуги з постачання та розподілу природного газу.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Закону № 329-VIII постачання природного газу це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів. Постачальник природного газу це суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу.

Розподіл природного газу це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу. Оператор газорозподільної системи суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 40 Закону № 329-VIII розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором.

Згідно з пунктами 3, 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Згідно з пунктами 1.1, 1.3 розділу І Типового договору № 2498 (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) цей Типовий договір розподілу природного газу є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» є оператором газорозподільної системи (скорочено Оператор ГРМ) і надає послуги саме із розподілу природного газу (а.с. 10).

13.03.2018 ОСОБА_1 підписано заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу, згідно якої вбачається, що скаржниця ознайомилася з умовами Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2498, на офіційному сайті НКРЕКП, сайті Оператора ГРМ в мережі Інтернет за адресою: https://zk.104.ua та в друкованому виданні, що публікується в межах території ліцензованої діяльності «Новини Закарпаття» №147-148 (4464-4465) від 31.12.2015, приєдналася до умов Договору та надала планові об`єми споживання природного газу у розрізі календарних місяців (а.с. 6).

На ім`я ОСОБА_1 в АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз», як на споживача послуг з розподілу природного газу, відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , присвоєно ЕІС-код № НОМЕР_2 , за об`єктом газоспоживання у АДРЕСА_2 , площею 100 кв.м, кількість людей - 1, що підтверджується даними про фінансовий стан споживача з відомостями щодо фактичного обсягу споживання природного газу за період із січня 2018 року до серпня 2021 року (а.с. 8).

Факт приєднання відповідача ОСОБА_1 до умов Типового договору розподілу природного газу підтверджено підписаною нею заявою-приєднання до умов договору розподілу природного газу від 13.03.2018, а також документально підтвердженим споживанням природного газу, що підтверджено фінансовим станом абонента.

Щодо доводів скаржниці, що Типовий договір розподілу природного газу та заява анкета не є належно оформлені та містять ознаки підробки, а саме відсутній Типовий договір чи окремі його частини, то колегія суддів зазначає наступне.

Підписавши та повернувши АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» заяву-приєднання до умов Типового договору розподілу природного газу, оригінал якої міститься в матеріалах справи, який містить підпис ОСОБА_1 , що нею не спростовано (а.с.105), скаржниця як споживач вчинила дії, які засвідчують її бажання приєднатися до умов цього Договору (акцептування договору) та отримання послуг з розподілу природного газу від АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз».

Згідно з п. 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному вебсайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

На письмову вимогу споживача Оператор ГРМ зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дати отримання такого письмового звернення надати споживачу підписану уповноваженою особою Оператора ГРМ письмову форму договору розподілу природного газу.

Таким чином, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не зверталася з вимогою до АТ «Закарпатгаз» про укладення письмової форми договору розподілу природного газу, а вимогами кодексу ГРМ не встановлюється обов`язку двостороннього підписання сторонами письмової форми договору, то вказані доводи скаржниці про відсутність Типового договору чи окремих його частин є необґрунтованими.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що договори про постачання природного газу укладались з ТОВ «Свалявагаз», а тому скаржниця не має жодного відношення до АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз», спростовується наявним у матеріалах справи договором про надання населенню послуг з газопостачання, укладеним між ПАТ по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз» (попередня назва АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз») в особі Свалявської філії ПАТ «Закарпатгаз» та ОСОБА_1 (а.с.39-43).

Доводи скаржниці, що не може бути доказом приєднання до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) документальне підтвердження споживання природного газу, є необґрунтованими, оскільки приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ).

Відповідно до абзацу 11 пункту 5 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ у разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 підписала заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу та жодним чином не виражала незгоду та небажання отримувати послуги з розподілу природного газу, зокрема, не зверталася з письмовою заявою про припинення розподілу природного газу на її об`єкт, а навпаки - звернулася до Свалявського районного суду Закарпатської області з позовом до АТ «Закарпатгаз» про захист прав споживачів у справі №306/2148/21, в якому зазначила: «на підставі договору укладеного з оператором газорозподільних систем «Закарпатгаз», на основі Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 я є споживачем послуг постачання природного газу» та просила: «визнати дії АТ «Оператора газорозподільних систем «Закарпатгаз», щодо припинення/обмеження газопостачання згідно акта №1136 від 26.08.2021 р., мого житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 неправомірними та зобов`язати їх усунути порушення шляхом відновлення газопостачання житлового будинку» (а.с.37-38).

Враховуючи наведене, вбачається, що ОСОБА_1 отримувала послуги з постачання природного газу, що нею не заперечується, та, відповідно, отримувала і послуги з розподілу природного газу до об`єкта газопостачання, однак систематично не сплачувала вартість отриманих нею послуг, внаслідок чого утворилася заборгованість перед АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз», яке є оператором газорозподільної системи на території Закарпатської області.

Згідно з актом перевірки ВОГ та системи газопостачання (побутові споживачі) № 564 від 11.05.2021, складеним представником АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз», на об`єкті газоспоживання у АДРЕСА_2 , що належить споживачу ОСОБА_1 , у присутності ОСОБА_1 , встановлено, що остання категорично відмовляється платити за розподіл природного газу і договір розірвати відмовляється (а.с.7).

У даній справі позивач просив стягнути заборгованість за послуги з розподілу природного газу за період із січня 2020 по серпень 2021 року у розмірі 6836,03 грн, на підтвердження якої було надано фінансовий стан розрахунків за послуги з розподілу природного газу від 30.08.2021, розрахунок заборгованості станом на 01.09.2021 (а.с.8,9).

Стосовно доводів скаржниці, що наданий розрахунок (довідка про фінансовий стан) оплати природного газу не відповідає фактичному обсягу споживання за газовий рік та містить суперечності щодо фактичного споживання, колегія суддів зазначає наступне.

У розрахунку заборгованості за надання послуги з розподілу природного газу, складеному станом на 01.09.2021 (а.с.9), позивач вказав фактичне споживання природного газу на об`єкті відповідача за попередні газові роки:

- з 01.10.2018 по 30.09.2019 у розмірі 3748,95 м3, що є річною потужністю на 2020 рік;

- з 01.10.2019 по 30.09.2020 у розмірі 3115,88 м3, що є річною потужністю на 2021 рік.

Ці цифри є помилковими та зазначену помилку було виправлено позивачем шляхом надання місцевому суду деталізованого розрахунку заборгованості (а.с.125), вказавши як базові цифри (з урахуванням приведення обсягу спожитого газу до стандартних умов), відповідно, 2430,60 м3 і 2555,42 м3, що узгоджується з даними, які містяться у фінансовому стані розрахунків за послугу з розподілу природного газу (а.с.8).

Згідно первісного розрахунку заборгованості за надання послуги розподілу природного газу станом на 01.09.2021 вбачається, що місячний обсяг РЗП становить 202,5500 м3 (1/12 від 5195,49 м3 (РЗП)) та 212,9516 (1/12 від 3115,88 м3(РЗП)), що суперечить зазначеним у ньому значенням річної замовленої потужності (а.с.9), однак відповідає значенням річної замовленої потужності, зазначеним у деталізованому розрахунку заборгованості (а.с.125).

Таким чином, первісний розрахунок дає заборгованість у сумі 6836,03 грн, яка визначена виходячи з фактично підтвердженого обсягу споживання природного газу, приведення цього обсягу до стандартних умов, обсягів оплати наданих послуг, а також технічних параметрів щодо газового лічильника. Помилкові значення річної замовленої потужності на відповідні газові роки не вплинули на правильність первісного розрахунку заборгованості, позаяк фактично в розрахунку були застосовані вірні базові значення і параметри.

Щодо доводів скаржниці, що станом на січень 2021 року діяв тариф станом на 06.2020 року, що становить 1,248 грн, а не 2,22 грн, то такі є безпідставними, оскільки постановою НКРЕКП «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» від 30.12.2020 №2770 (набрала чинності 01.01.2021) на період з 01.01.2021 встановлено тариф на послуги розподілу природного газу у розмірі 1,85 грн. за м3 на місяць, а з врахуванням ПДВ такий становить 2,22 (1,85 х 1,2).

Отже, тариф застосований за період січень 2021 року у розрахунках АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» з урахуванням ПДВ, відповідає зазначеній постанові НКРЕКП (а.с.9, 125-126).

Водночас відповідачем не надано до справи контррозрахунку суми заборгованості за послуги з розподілу природного газу із зазначенням заборгованості в грошовому еквіваленті. Відтак відповідачка не спростувала здійсненого позивачем розрахунку, не довела, що сума заборгованості перед позивачем є іншою, ніж та, що визначена у розрахунку позивача.

Стосовно доводів скаржниці, що довідка про фінансовий стан виготовлена та підписана оператором з уведення даних в ЕОМ, однак має бути підписана посадовими особами (керівником, головним бухгалтером), а тому є недопустимим доказом, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша, друга статті 77 ЦПК України).

Недопустимими є докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Частиною першою статті 95 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Предметом доказування у справі є наявність та розмір боргу відповідача перед позивачем за послуги з розподілу природного газу. Довідка «Фінансовий стан розрахунків за послугу з розподілу природного газу» містить помісячний розрахунок, показників лічильника та розміру щомісячних нарахувань. Отже, така довідка містить інформацію щодо предмета доказування, а тому є належним доказом.

Жодних особливостей щодо доказування наявності та розміру заборгованості споживача за послуги з розподілу природного газу закон не встановлює. Довідка «Фінансовий стан розрахунків за послугу з розподілу природного газу» підписана особою, яка її сформувала, а тому підстав для висновку про недопустимість цього доказу колегія суддів не має.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367-369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 23 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 жовтня 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: