Справа № 559/2547/23
Провадження № 2/559/601/2023
11 жовтня 2023 року м. Дубно
Дубенський міськрайонний суд Рівненської області у складі:
головуючого судді Панчука М.В.,
за участі секретаря судового засідання Остапчук О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу,
ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу у розмірі 4 262,52 грн, а також судових витрат у справі. В обґрунтування позову зазначає, що 25.04.2020 між ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_2 було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/4422331. У відповідності до умов вказаного Полісу, ПАТ «УПСК» взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу «ВАЗ 2103», д.н.з. НОМЕР_1 , сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам. 27 липня 2020 року о 16:26 в м. Дубно по вул. Мирогощанська, 34, мала місце ДТП за участю автомобіля «ВАЗ 2103», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Nissan», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП автомобілю «Nissan», д.н.з. НОМЕР_2 , було завдано механічних пошкоджень, а власнику автомобіля матеріального збитку. Відповідно до повідомлення про ДТП Європротокол, відповідачем було порушено ПДР України. Власник пошкодженого автомобіля «Nissan» звернувся до ПАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом та на підставі страхового акту 28.10.2020 ПАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 4 262,52 грн. З огляду на викладене, у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати ПАТ «УПСК» завдані збитки в порядку регресу у розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування. 03 березня 2023 року між ПАТ «УПСК» та ФОП ОСОБА_1 укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору з договорами страхування, у тому числі право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків за Полісом № АР/4422331 від 25.04.2020. Ураховуючи те, що відповідач у добровільному порядку не відшкодовує виплачене страхове відшкодування, наведене стало підставою звернення до суду із даним позовом.
Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися. Представник позивача -адвокат Самойленко П.М. подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, на адресу суду повернувся конверт з відміткою пошти «За вказаною адресою адресат відсутній». Крім того, про час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судова Влада України. У відповідності до ст.128 ЦПК України відповідач являється таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки поштова кореспонденція направлялася відповідачу за місцем його реєстрації. Заяв та клопотань не надав, відзиву не надіслав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Ухвалою суду від 08 серпня 2023 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і безпосередньо оцінивши зібрані у справі докази, прийшов до наступних висновків.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У розумінні ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Із змісту позовної заяви вбачається, що 25.04.2020 між ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_2 було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/4422331. У відповідності до умов вказаного Полісу, ПАТ «УПСК» взяв на себе зобов`язання, у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу «ВАЗ 2103», д.н.з. НОМЕР_1 , сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам.
Також, судом встановлено, що 27.07.2020 о 16:26 в м. Дубно по вул. Мирогощанська, 34, мала місце ДТП за участю автомобіля «ВАЗ 2103», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Nissan», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП автомобілю «Nissan», д.н.з. НОМЕР_2 , було завдано механічних пошкоджень, а власнику автомобіля матеріального збитку. Дана обставина підтверджується складеним Європротоколом (а.с.14).
Згідно інформації з бази МТСБУ, на момент ДТП страховий поліс №АР/4422331 був діючим (а.с.13).
29 липня 2020 року ОСОБА_3 (водій автомобіля «Nissan», д.н.з. НОМЕР_2 ) звернулася до ПАТ «УПСК» із заявою на виплату страхового відшкодування.
Факт ДТП, що мав місце 27.07.2020 за участі транспортного засобу «ВАЗ 2103», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Nissan», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , визнаний ПАТ «УПСК» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом №175/037/002196/20/1 від 28.10.2020, відповідно до якого прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 4 262,52 грн, шляхом перерахування грошових коштів ОСОБА_3 (а.с.21).
ОСОБА_2 було надіслано вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, що підтверджується листом №175/037/002196/20/1 від 29.12.2020 (а.с.23), яка залишена відповідачем без належного реагування.
03 березня 2023 року між ПАТ «УПСК» та ФОП ОСОБА_1 укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору з договорами страхування, перелік яких перерахований у Додатку №1 до Договору, у тому числі право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків за Полісом № АР/4422331 від 25.04.2020 (а.с.7-12).
Статтею 1 Закону України "Про страхування" передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Статтею 980 ЦК України передбачено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України "Про страхування", до них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відносини в цій сфері регламентує, зокрема Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" N 1961-IV(далі - Закон N 1961-IV).
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (статті 3 Закону N 1961-IV).
Відповідно до статті 5 Закону N 1961-IVоб`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (статті 6 Закону N 1961-IV).
При цьому згідно пункту 1.12 статті 1 вказаного Закону №1961-IV дорожньо-транспортна пригода - це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.
Згідно з пунктом 22.1статті 22 Закону N 1961-IVу разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У відповідності до ст. 28 Закону N1961-IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Відповідно до ст. 29 Закону N1961-IV передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Положеннями ст. 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Згідно ч. 1, 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до положень ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Так, ст. 1166 ПК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.
У зазначеній нормі права, яка встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках деліктних (позадоговірних) зобов`язань, під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається в зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Шкода це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки завдана шкода (реальна шкода) відшкодовується в повному обсязі.
Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Згідно з ч. 2 ст.1187ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Пунктом 4, 6 Постанови ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Суд вважає доведеними обставини, що дії відповідача, який на відповідній правовій підставі володів транспортним засобом, внаслідок яких було пошкоджено транспортний засіб «Nissan», д.н.з. НОМЕР_2 , були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що у відповідача виникло зобов`язання перед ПАТ «УПСК» відшкодувати завдані збитки в порядку регресу в розмірі виплаченого страхового відшкодування в сумі 4 262,52 грн.
Водночас як було встановлено, 03.03.2023 ФОП ОСОБА_1 за договором № 03/03/2023 про відступлення права вимоги набув права вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору за Полісом № АР/4422331 від 25.04.2020.
Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори та інші правочини.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача суми у відшкодування збитків у порядку регресу в сумі 4 262,52 грн.
Щодо розподілу між сторонами судових витрат суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо); такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем були надані такі документи: Договір про надання правової допомоги №30/01/19 від 30.01.2019 року, Додаткова угода до Договору про надання правової допомоги від 23.06.2023 року, Довіреність від 03.02.2022 року, Акт здачі-прийняття робіт від 23.06.2023 року та платіжна інструкція від 23.06.2023 року на суму 3000 грн.(а.с.4, 24-27).
Витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Враховуючи наведене, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 858,88 грн підтверджується наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією від 02.08.2023.
Враховуючи те, що суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених останнім судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 858,88 грн.
Керуючись ст.ст. ст.13, 81. 82, 141, 142, 206, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 11, 512, 1187, 1191 ЦК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -
позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації АДРЕСА_2 ) про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 (р/р НОМЕР_5 АТ «КБ «Приватбанк», МФО 320649) завдані збитки в порядку регресу у розмірі 4 262 (чотири тисячі двісті шістдесят дві) гривні 52 копійки.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 88 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень, а всього 3 858 (три тисячі вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 88 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду безпосередньо або через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду, строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Дата складання повного судового рішення 13 жовтня 2023 року.
Суддя М.В. Панчук