Дата документу 09.10.2023
Справа № 334/4653/23
Провадження № 2/334/2844/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.

за участю секретаря Півень М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води,

ВСТАНОВИВ:

13.06.2023 року позивач Концерн «Міські теплові мережі» звернулись до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Зазначив, що відповідачі є споживачами послуг, які надає Концерн «МТМ» на адресу надання послуг : АДРЕСА_1 .

Концерн «МТМ» по відношенню до відповідача являється виконавцем послуг з централізованого опалення та на підставі особового рахунку № НОМЕР_1 , у період з 01.12.2015 року по 31.10.2021 року надав послуги з централізованого опалення у житлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . В свою чергу споживачами послуги не були сплачені у повному обсязі, тому за вказаний період заборгованість складає 60664,01 гривень, яка залишається несплаченою.

Таким чином, оскільки відповідачі не здійснювали у належному обсязі оплату за використані послуги, утворилась заборгованість перед позивачем на загальну суму 60664,01 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості, яку позивач просить стягнути за рішенням суду, а також судові витрати в сумі 2486 грн.

Заочним рішенням від 25.07.2023 року позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» було задоволено в повному обсязі та стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у сумі 60664,01 грн. (шістдесят тисяч шістсот шістдесят чотири гривні 01 коп.) та судовий збір в розмірі 2684,00 грн. по 894,66 грн. (вісімсот дев`яносто чотири гривні 66 коп.) з кожного.

02.08.2023 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.07.2023 року по справі № 334/4653/23 за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Однією з підстав для перегляду заочного рішення, відповідачка вказала, що позивачем, при звернені до суду, було порушено строки позовної давності, яка встановлена ст. 257 ЦК України.

Ухвалою суду від 22.08.2023 року вищевказане заочне рішення було скасовано та справу призначено до судового розгляду на 09.10.2023 року.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи була повідомлений належним чином. Під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення, 21.08.2023 року надав заперечення на заяву про застосування строків позовної давності, на що вказувала сторона відповідача. В заяві вказала, що представник позивача не погоджується з заявою про застосування позовної давності, оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувались позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісяця платежу.Строк за яким позивач вважає за необхідне стягнути це з 01.01.2015 по 31.10.2021 року. За цей період відповідачем здійснювались наступні платежі: січень 2015 року-0,03 грн., вересень 2015 року - 1444,77 грн., серпень 2016 року-3979,95 грн., липень 2018 року-3000,82 грн., вересень 2020 року - 1000,00 грн., жовтень 2020 року - 338,30 грн., листопад 2020 року - 300,00 грн., грудень 2020 року - 800,00 грн. Здійснюючи платежі, відповідач здійснила переривання строків позовної давності. Крім того, Згідно із Законом України № 540-ІХ від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктами 12-14. Цими нормами, які набрали чинності 02.04.2020, передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Карантин в Україні безперервно встановлено, з 12.03.2020 року до 30.06.2023 року, отже позов в суд було подано під час дії карантину.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник адвокат Кадурін Ігор Вікторович в судове засідання не з`явились, представник відповідача адвокат Кадурін І.В. надав заяву про розгляд справи без їх участі, просив врахувати, що договір між позивачем та відповідачкою не було укладено, тому вважає, що договірних відносин між сторонами не існує, окрім того просив застосувати положення щодо строків позовної давності.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали, з заявою про розгляд справи за їх відсутності до суду не звертались, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідними витягами з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо місця проживання фізичної особи від 13.06.2023 року та відповіддю №111402 від 13.06.2023 року з Єдиного державного демографічного реєстру.(а.с.13,14, 16)

Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської Ради №25 від 21.01.09 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжя, з 01.01.2009 виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «Міські теплові мережі» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ».

Згідно ст. 6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII (зі змінами) виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води.

Централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання.

Квартира відповідача підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води.

Щодо посилання представника відповідача на відсутність договірних відносин, суд зазначає наступне.

Позивач у період з 01.01.2015 року по 31.10.2021 року надав відповідачам на підставі виділеного особового рахунку № НОМЕР_1 послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення, розташоване у АДРЕСА_1 на загальну суму 80 845,50 грн. Споживачами за вказаний період сплачено 10 864, 07 грн. та нараховано субсидії 9317,42 грн.

Враховуючи викладене, між сторонами виникли фактичні договірні відносини щодо надання житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, а відсутність укладеного письмового договору про надання послуг не звільняє відповідачів від обов`язку оплати за надані такі послуги (вказане відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 712/8916/17 від 7 липня 2020 року).

Таким чином, між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії і гарячої води, які регулюються ЦК України, Законами України «Про теплопостачання» і «Про житлово-комунальні послуги», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Споживач (індивідуальний) - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до частин 1, 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Послуги з опалення квартири та постачання гарячої води не відносяться до тих, які не надаються виключно мешканцям житла, а одночасно забезпечують утримання житла в належному стані, тож відповідачі в даному випадку є споживачами житлово-комунальних послуг, які надаються за вказаною адресою.

Відповідно до ч.3 ст. 20 Закону України № 1875 споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ст. 32 ч. 1 Закону № 1875).

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Як передбачено п. 18, 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язань, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 68 ЖК України наймачі зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно з частиною 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідачі у встановленому законом порядку відмовились від надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення в квартиру, в якій вони зареєстровані, в період з 01 січня 2015 року по 31 жовтня 2021 року, які в зазначений період надавались Концерном «Міські теплові мережі».

Щодо клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до положень частини першої статті 264 ЦПК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особої дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що позовна давність це строк, протягом якого особа може захистити в суді своє суб`єктивне право в разі його порушення, невизнання або оспорення. Позовна давність застосовується лише при вирішенні сторонами спору в суді.

У вказаній справі відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності, про що зазначено у письмовій заяві.

Як встановлено судом, відповідачі зобов`язані щомісяця здійснювати оплату за надану у квартиру теплову енергію, а відтак вказані зобов`язання відповідачів виникали щомісяця. При цьому, плата за послуги повинна була вноситися не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Тобто, з 21 числа кожного місяця, що слідує за розрахунковим, починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці житлово-комунальних послуг, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі №712/8916/17.

Пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Тобто, строк позовної давності за вимогою про стягнення з відповідачів заборгованості в силу пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України продовжено на строк дії карантину. Вказаний закон набрав чинності з 02 квітня 2020 року.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено на всій території України карантин з 12.03.2020, який неодноразово продовжувався та тривав до 30.06.2023.

З позовом до суду Концерн «МТМ» звернувся 13.06.2023 та просив стягнути заборгованість, яка виникла з 01 січня 2015 року по 31 жовтня 2021 року. Строк позовної давності продовжено з дня набрання чинності змін у Розділі «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України щодо продовження строку позовної давності, з 02.04.2020 року.

З виписки наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що з січня 2015 року по жовтень 2021 рік відповідачі проводили оплату у вересні 2015 року у розмірі 1444,77 грн., у серпні 2016 року у розмірі 3979,55 грн., у липні 2018 року у розмірі 3000,82 грн., у вересні 2020 року у розмірі 500,20 грн. та 5000 грн., у жовтні 2020 року у розмірі 338,30 грн., у листопаді 2020 року у розмірі 300,00 грн., у грудні 2020 року у розмірі 800,00 грн. (а.с.7-8). Субсидія 9317,42 грн. Загальний розмір заборгованості станом на 01 листопада 2021 року складає 60664,01 грн. (а.с.9).

Отже, виходячи з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що строк позовної давності переривався в жовтні 2020 року, коли відповідачі визнали свій борг сплативши заборгованість за комунальні послуги у розмірі 338,30 грн., що перевищує суму щомісячного платежу, який було нараховано за жовтень місяць 2020 року. (а.с. 8).

Таким чином, відповідно до положень частини першої статті 264 ЦПК України строк застосування позовної давності в три роки відраховується виходячи із здійснення у жовтні 2020 року платежу у розмірі 338,30 грн, що свідчить про визнання відповідачами свого боргу.

З огляду на зазначене, позовні вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, за період з січня 2015 року по березень 2017 року задоволенню не підлягають у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Із наведеного вбачається, що позовна давність по заборгованості за період з січня 2015 року по березень 2017 року спливла до введення карантину, а тому на неї дія пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України щодо продовження строку позовної давності не поширюється.

За таких обставин, з урахуванням наданого позивачем розрахунку заборгованості, задоволенню підлягають позовні вимоги у межах строку позовної давності, з урахуванням вимог п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України.

Позов Концерну «МТМ» необхідно задовольнити частково, стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01 березня 2017 року по 31 жовтня 2021 року у розмірі 50484,52 грн., в іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, також підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача судові витрати, у зв`язку зі зверненням із позовом до суду, по сплаті судового збору пропорційно задоволених вимог, що становить 2233.62, грн. по 744,54 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст.10, 12, 13, 18, 76, 81, 83, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Концерну «Міські теплові мережі» - задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» (п/р зі спеціальним режимом використання НОМЕР_5 Філія АТ «Укрексімбанк» у м. Києві, МФО 322313, ) заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у сумі -50484,52 грн.(п`ятдесят тисяч гривень чотириста вісімдесят чотири гривні 52 коп.)

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» (поточний рахунок № НОМЕР_6 в ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» МФО 320478, ), судовий збір в розмірі 2233.62 грн. по 744,54 грн. (сімсот сорок чотири гривні 54 коп.) з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційнускаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Баруліна Т. Є.