КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/947/4058/23
УХВАЛА

16.10.2023 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

за участю секретаря Матвієвої А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження клопотання представника позивача Обслуговуючого кооперативу «ЖЕМЧУЖИНА НА ФОНТАНЕ» - Назаровець Валентини Василівни та відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження по цивільній справі за позовною заявою Обслуговуючого кооперативу «ЖЕМЧУЖИНА НА ФОНТАНЕ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В:

23.08.2023 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява Обслуговуючого кооперативу «ЖЕМЧУЖИНА НА ФОНТАНЕ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 43586,68 грн. та стягнення судових витрат, з підстав неналежного виконання відповідачем покладених на нього обов`язків, як власника квартири АДРЕСА_1 , зі сплати коштів за спожиті житлово-комунальні послуги.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 07.09.2023 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення судового засідання з повідомленням сторін по справі.

У судове засідання призначене на 16.10.2023 року сторони по справі не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином.

Однак, 13.09.2023 року до суду надійшло клопотання від представника позивача ОК «ЖЕМЧУЖИНА НА ФОНТАНЕ» про закриття провадження у справі з підстав відсутності предмету спору, у зв`язку з тим, що відповідачем після пред`явлення позивачем позову до суду було сплачено пред`явлену до стягнення суму заборгованості. За наслідком чого, представник позивача також в порядку передбаченому ч.3 ст. 142 ЦПК України просить суд стягнути з відповідача понесені позивачем витрати зі сплати судового збору під час пред`явлення цього позову.

25.09.2023 року на електронну скриньку суду також надійшло клопотання від відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, з аналогічних підстав, з вимогою про повернення сплаченого позивачем судового збору з державного бюджету України.

Дослідивши подані до суду клопотання з доданими до них документами, оглянувши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Пунктом 2 частини 1 ст. 255 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відсутній предмет спору провадження у справі підлягає закриттю.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Під предметом спору розуміється об`єкт спірних правовідносин, тобто благо, щодо якого виникає спір між позивачем та відповідачем.

Об`єктом цивільних правовідносин є матеріальні і нематеріальні блага, з приводу яких виникають цивільні правовідносини.

Види об`єктів цивільних прав визначені ст. 177 ЦК України.

Коло правовідносин, які можуть виникати щодо того чи іншого об`єкту цивільних прав ЦК України не обмежено.

Тобто, учасники правовідносин можуть вступати у будь-які правовідносини щодо певного об`єкту цивільних правовідносин, не заборонені і не обмежені законом.

Зміст таких правовідносин є досить широким та становить усі права та обов`язки їх учасників, визначені договором та законодавством.

Предмет спору не є тотожним предмету позову, яким є частина позову, яка містить безпосередню матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд ухвалює рішення по суті.

Предметом позову є позовні вимоги.

Предмет спору - є достатньо простим для визначення (з`ясування) та станом на момент виникнення спору є таким, що фактично існує та не може бути заперечений сторонами.

Правове значення категорії предмет спору і пов`язані із цим правові наслідки на час розгляду справи чітко визначені ЦПК України, саме із нею процесуальний закон пов`язує закриття провадження у справі в порядку пункту 2 частини 1 ст. 255 ЦПК України (відсутність предмету спору, а не предмету позову).

Крім того, суд зазначає, що необхідність запровадження такого правила, встановленого пунктом 2 частини 1 ст. 255 ЦПК України, обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Пороте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

До такого висновку дійшов Верховний суд у постанові від 03 травня 2018 року у справі № 404/251/17.

Як вбачається в цій справі, предметом спору є неналежне виконання відповідачем, як власником квартири АДРЕСА_1 , своїх обов`язків зі сплати коштів за спожиті житлово-комунальні послуги, за наслідком чого в останнього за період з 01.02.2022 року по 30.06.2023 року виникла заборгованість у загальному розмірі 43586,68 грн.

Вказані обставини зумовили позивача - Обслуговуючий кооператив «ЖЕМЧУЖИНА НА ФОНТАНЕ», який здійснює управління та забезпечення у тому числі будинку АДРЕСА_2 , на звернення до суду з цим позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 43586,68 грн.

Зазначений позов позивачем пред`явлено до суду 23.08.2023 року.

З поданих представником позивача до суду документів вбачається, що відповідачем ОСОБА_1 31.08.2023 року було здійснено сплату заборгованості за житлово-комунальні послуги на користь ОК «ЖЕМЧУЖИНА НА ФОНТАНЕ» у загальному розмірі, що складає 45600,00 грн.

За наслідком чого, судом встановлено, що відповідачем після пред`явлення позивачем до суду цього позову, сплачено суму заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, розмір якої було заявлено в цій справі, що виключає подальший спір з приводу стягнення відповідної заборгованості, у зв`язку з чим суд вважає, що провадження в цій справі підлягає закриттю у зв`язку відсутністю предмету спору на підставі положень п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Частиною 2 статті 255 ЦПК України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з положеннями статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Також, згідно з п. 5 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» , сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях..

Отже, з аналізу вказаних положень законодавства вбачається, що компенсація позивачеві сплаченого останнім судового збору під час пред`явлення позову до суду шляхом їх стягнення з відповідача чи шляхом повернення позивачеві сплаченої суми судового збору з державного бюджету, має наслідком від підстав закриття провадження у справі передбачених ч.1 ст. 255 ЦПК України, в залежності від процесуальної поведінки відповідача та обставин, чи мало місце задоволення відповідачем вимог позивача саме внаслідок відповідного позову позивачем до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з цим позовом було сплачено судовий збір в сумі 2684,00 грн., на підставі платіжної інструкції №214 від 18.08.2023 року.

Також судом встановлено, що задоволення вимог позивача було вчинено відповідачем 31.08.2023 року, а відтак після пред`явлення позивачем до суду позову 23.08.2023 року.

Разом з тим, як вбачається, провадження у справі було відкрито судом на підставі ухвали судді від 07.09.2023 року, а відтак після задоволення відповідачем вимог позивача.

Тобто, на момент задоволення відповідачем вимог позивача, провадження у справі судом не було відкрито, ОСОБА_1 не отримувалось копія ухвали суду про відкриття провадження та копія позовної заяви з додатками до неї, що не свідчить про обізнаність останнього про наявне відносно нього судове провадження.

За наслідком чого, суд вважає відсутніми підстави вважати, що задоволення вимог позивача з боку відповідача відбулось саме внаслідок пред`явлення позивачем до суду цього позову, у зв`язку з чим суд вважає відсутніми підстави для покладення на відповідача обов`язку з компенсації понесених позивачем витрат зі сплати судового збору на підставі положень ч.3 ст. 142 ЦПК України.

Додатково, суд зазначає, що в даній справі суд дійшов до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі саме з підстав відсутності предмету спору по справі, що передбачено п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, ані внаслідок відмови позивача від позову, що в свою чергу передбачено п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України та є однією з умов для покладення відповідних витрат понесених позивачем на відповідача у відповідності до положень ч.3 ст. 142 ЦПК України.

При викладених обставинах, з урахуванням того, що провадження по справі підлягає закриттю не з виключних підстав, які перешкоджають поверненню судового збору у відповідності до вимог статті 7 Закону України «Про судовий збір», а також відсутні підстави передбачені ч.3 ст. 142 ЦПК України для покладення понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору на відповідача по справі, суд вважає, що у відповідності до п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачений позивачем судовий збір на підставі платіжної інструкції №214 від 18.08.2023 року при пред`явленні до суду позовної заяви по справі №947/26592/23, підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету України.

Керуючись ст. 133, 141, 142, п.2 ч.1 ст.255, 256, 352-354 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суд,

УХВАЛИВ:

Провадження по цивільній справі №947/26592/23 за позовною заявою Обслуговуючого кооперативу «ЖЕМЧУЖИНА НА ФОНТАНЕ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги закрити у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у місті Одесі Одеської області, , адреса: м. Одеса, вул. Черняхівського, 6, повернути Обслуговуючому кооперативу «ЖЕМЧУЖИНА НА ФОНТАНЕ», , місцезнаходження: 65016, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 58/1, судовий збір у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 (нуль) копійок, який було сплачено на розрахунковий рахунок отримувача UA00115756, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО банку отримувача 899998, отримувач платежу - ГУК в Од.обл./Київський р-н/22030101 , ідентифікаційний код отримувача 37607526, за платіжною інструкцією №214 від 18.08.2023 року на суму 2684,00 гривень, оригінал якої зберігається в матеріалах цивільної справи №947/26592/23.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий Калініченко Л. В.