Справа № 369/8548/23
Провадження № 2/369/4634/23
РІШЕННЯ

Іменем України

16.10.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

при секретарі судового засідання Безкоровайній М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про захист порушеного права кредитора, шляхом стягнення заборгованості, що виникла за Договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/1029/82/91844470 від 26.03.2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» звернулось до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_1 про захист порушеного права кредитора, шляхом стягнення заборгованості, що виникла за Договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/1029/82/91844470 від 26.03.2019 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 26.03.2019 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/1029/82/91844470, згідно умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 44867,21 гривень строком до 26.03.20221 року (24 місяці), а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами з 26.03.2019 року по 26.05.2019 року у розмірі 0,01 % річних, з 27.05.2019 року у розмірі 59,9 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені кредитним договором.

Кредитор зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору основну суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші обов`язки, визначені договором.

Надання кредитних коштів проводилось, згідно вимог п. 1.3 Кредитного договору, у безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника (зазначений у п. 1.1.8 кредитного договору) № 87.

Згідно з п. 2.1. Кредитного договору, сторони встановили, що проценти за користування Кредитом сплачуються позичальником кредитору у складі щомісячного ануїтетного платежу, вказаного у графіку, і розраховується, виходячи з процентної ставки, передбаченої кредитним договором.

Проценти, нараховуються щомісяця на фактичний залишок заборгованості за весь строк користування кредитом, включаючи день надання кредиту, виходячи з фактичної кількості днів в місяці та році. Проценти підлягають сплаті позичальником у складі ануїтетних платежів в порядку, визначеному статтею 3 договору (п. 2.2 кредитного договору).

Відповідно до умов п. 3.1 кредитного договору, позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтетними платежами відповідно до умов кредитного договору. Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів за його користування. Щомісячний ануїтетний платіж розраховується за формулою передбаченою в кредитному договорі.

Відповідно до п. 7.1.2 п. 7.2.5 Кредитного договору сторони встановили, що у разі порушення позичальником строків виконання грошових зобов`язань кредитор вправі вимагати дострокового виконання позичальником зобов`язань за договором, включаючи повернення суми кредиту, сплати процентів, пені та інших платежів, відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 12.1 кредитний договір вступає в силу з дати його укладення та діє до повного виконання ними прийнятих відповідно до договору зобов`язань.

Позивач, у поданій позовній заяві вказує, що з укладенням кредитного договору у позичальника виник обов`язок повернути банку кредит та відсотки за кредитним договором у строки та в розмірах встановлених графіком погашення кредитної заборгованості.

Проте, всупереч вимогам п.п. 3.1-3.3 кредитного договору позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, а саме не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості кредиту та відсотків за кредитом.

На підставі наведеного, позивач просив суд стягнути (із врахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог від 14.08.2023 року) із ОСОБА_1 заборгованість за Договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/1029/82/91844470 від 26.03.2019 року в сумі 48269,73 гривень, яка складається з: 29496,25 гривень сума тіла кредиту станом на 26.04.2020 року, 2906,86 гривень сума процентів нарахованих станом на 26.04.2020 року, 15866,62 гривень сума процентів розрахованих з 26.04.2020 року по 26.03.2021 року та стягнути суму сплаченого судового збору у сумі 2684,00 гривень.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.09.2022 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Заперечень щодо розгляду справи без виклику сторін не надійшло.

Копія Ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.09.2022 року та примірник позовної заяви з додатками направлялися на адресу відповідача.

08.08.2023 року представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Кеню Д.В. через канцелярію суду зареєстровано відзив на позовну заяву, в якій останній зазначив, що просить суд застосувати трирічну позовну давність до вимог позивача щодо стягнення кожного щомісячного платежу за кредитом, відмовити в повному обсязі у задоволенні позову Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та стягнути понесені відповідачем судові витрати на правову допомогу.

Крім того, представник відповідача у поданому відзиві зазначав, що керуючись умовами укладеного кредитного договору, та в межах строку кредитування, тобто з 26.03.2019 року по 26.03.2021 року, заборгованість за кредитним договором у відповідача не може перевищувати 47070,18 гривень, з яких: 29496,25 гривень заборгованість за тілом кредиту, 2906,86 гривень заборгованість за відсотками до 25.05.2020 року (включно), 14667,07 гривень заборгованість за відсотками з 26.05.2020 року по 26.03.2021 року.

14.08.2023 року позивачем Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» через канцелярію суду зареєстровано відповідь на відзив, в якому останній вказав, що просить суд викладені у відповіді на відзив аргументи та доводи врахувати при вирішенні справи по суті та відмовити у повному обсязі в задоволені вимог ОСОБА_1 щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 гривень.

14.08.2023 року позивачем Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» через канцелярію суду зареєстровано заяву в порядку ст. 49 ЦПК України про зменшення розміру позовних вимог за позовом про стягнення заборгованості, в якій останній просив суд стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за Договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/1029/82/91844470 від 26.03.2019 року в сумі 48269,73 гривень, яка складається з: 29496,25 гривень сума тіла кредиту станом на 26.04.2020 року, 2906,86 гривень сума процентів нарахованих станом на 26.04.2020 року, 15866,62 гривень сума процентів розрахованих з 26.04.2020 року по 26.03.2021 року та стягнути суму сплаченого судового збору у сумі 2684,00 гривень.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.03.2019 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/1029/82/91844470, згідно умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 44867,21 гривень строком до 26.03.20221 року (24 місяці), а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами з 26.03.2019 року по 26.05.2019 року у розмірі 0,01 % річних, з 27.05.2019 року у розмірі 59,9 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені кредитним договором.

Кредитор зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору основну суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші обов`язки, визначені договором.

Надання кредитних коштів проводилось, згідно вимог п. 1.3 Кредитного договору, у безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника (зазначений у п. 1.1.8 кредитного договору) № 87.

Згідно з п. 2.1. Кредитного договору, сторони встановили, що проценти за користування Кредитом сплачуються позичальником кредитору у складі щомісячного ануїтетного платежу, вказаного у графіку, і розраховується, виходячи з процентної ставки, передбаченої кредитним договором.

Проценти, нараховуються щомісяця на фактичний залишок заборгованості за весь строк користування кредитом, включаючи день надання кредиту, виходячи з фактичної кількості днів в місяці та році. Проценти підлягають сплаті позичальником у складі ануїтетних платежів в порядку, визначеному статтею 3 договору (п. 2.2 кредитного договору).

Відповідно до умов п. 3.1 кредитного договору, позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтетними платежами відповідно до умов кредитного договору. Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів за його користування. Щомісячний ануїтетний платіж розраховується за формулою передбаченою в кредитному договорі.

Відповідно до п. 7.1.2 п. 7.2.5 Кредитного договору сторони встановили, що у разі порушення позичальником строків виконання грошових зобов`язань кредитор вправі вимагати дострокового виконання позичальником зобов`язань за договором, включаючи повернення суми кредиту, сплати процентів, пені та інших платежів, відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 12.1 кредитний договір вступає в силу з дати його укладення та діє до повного виконання ними прийнятих відповідно до договору зобов`язань.

Проте, всупереч вимогам п.п. 3.1-3.3 кредитного договору позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, а саме не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості кредиту та відсотків за кредитом.

Так, в силу зазначених вище правових норм, та у зв`язку з невиконанням позичальником умов Договору на адресу позичальника було направлено вимогу про дострокове виконання боргових зобов`язань за Кредитним договором, надавши можливість врегулювати заборгованість протягом 30 днів

Дана вимога була направлена Позичальником засобами поштового зв`язку Акціонерного товариства «Укрпошта» однак у визначені Кредитором строки не виконана, заборгованість повернуто так і не було.

Стаття 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд приходить до висновку що відповідач ОСОБА_1 не виконувала передбачених кредитним договором обов`язків по поверненню кредиту шляхом внесення щомісячних платежів, і відповідно має прострочену заборгованість, що у свою чергу порушує права Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.

Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що з матеріалів справи все-таки вбачається, а саме змісту заяви позивача про зменшення позовних вимог від 14.08.2023 року та змісту відзиву відповідача на позовну заяву від 08.08.2023 року, що сторони дійшли згоди щодо суми заборгованості за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/1029/82/91844470 від 26.03.2019 року.

Щодо твердження відповідача про те, що позивачем недоведений факт видачі кредитних коштів та недоведений розрахунок заборгованості відповідача за кредитом, то суд вважає таке твердження відповідача помилковим виходячи з наступного.

Суд вважає, що долучений до позовної заяви розрахунок заборгованості за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/1029/82/91844470 від 26.03.2019 року є обґрунтованим, розгорнутим, детальним, містить відомості щодо планових та фактичних погашень позичальника, а також містить відомості щодо простроченої заборгованості та залишку заборгованості за кредитом. Тим паче, в розрахунку заборгованості зазначені формули розрахунків заборгованості.

Згідно ст. 41 Закону України «Про Національний банк України» та ч. ч. 1, 2 ст. 68 Закону України «Про банк і банківську діяльність», Національний банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою правління банку України від 30.12.1998 року № 566, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовий носій.

Пунктом 5.1 глави 5 вищезазначеного Положення № 254 визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.

Згідно п. 5.4 Положення № 254, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійсненні протягом операційного дня.

При цьому, п. 5.6 Положення № 254 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписки з рахунків клієнта є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійсненні протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

З урахуванням вище викладеного, банківські виписки є належними доказами підтвердження видачі кредиту та наявності заборгованості за кредитом.

Таким чином, виписка (виписки) з рахунку (рахунків) позичальника, відкритих в рамках кредитного договору, відповідають вимогам та підтверджують факт передачі кредитних коштів позичальнику та заборгованість за кредитним договором.

Щодо твердження відповідача про те, що він не ознайомлений з чинною редакцією Правил банківського обслуговування фізичних осіб в Акціонерному товаристві «Райффайзен банк», оскільки вони розміщені на сайті банку, то суд вважає таке твердження відповідача помилковим виходячи з наступного.

26.03.2019 року відповідач звернувся до позивача і підписав Заяву про акцепт Публічної пропозиції/Угоду № СМDPI-323780.

Відповідно до п. 1 Угоди надання послуг в порядку та на умовах, що викладенні у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в Акціонерному товаристві «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в Акціонерному товаристві «Райффайзен Банк Аваль», що оприлюдненні та знаходяться у вільному доступі на сайті банку, висловив повну та безумовну згоду з її умовами.

Відповідно до п. 6.1.9 Договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/1029/82/91844470 від 26.03.2019 року позичальник засвідчив, що отримав всю інформацію в обсязі та в порядку, що передбачені ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Позичальник засвідчив, що зазначена інформація є доступною в місцях обслуговування клієнтів кредитора та/або на веб-сайті кредитора в мережі інтернет/в місцях обслуговування страховиком та його агентами страхувальників, а також є повною та достатньою для правильного розуміння суті фінансових послуг, що надаються кредитором/страховиком.

Відповідно до п. 6.5 Договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/1029/82/91844470 від 26.03.2019 року, підписанням договору позичальник засвідчив факт свого ознайомлення на момент підписання ним Договору з усіма умовами страхування, включаючи суть фінансової послуги із страхування, що надається йому, вартість цієї послуги, порядок сплати податків і зборів за рахунок фізичної особи в результаті отримання фінансової послуги, правові наслідки та порядок здійснення розрахунків з фізичною особою внаслідок дострокового припинення надання фінансової послуги, реквізити органу, який здійснив державне регулювання ринків фінансових послуг, реквізити органів з питань захисту прав споживачів, правилами та програмою страхування.

Відповідно до п. 12.6 Договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/1029/82/91844470 від 26.03.2019 року, всі додатки до договору, а також додаткові угоди до нього є невід`ємною частиною договору.

Таким чином, з укладенням Договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/1029/82/91844470 від 26.03.2019 року та заяви про акцепт Публічної пропозиції/Угоди № CMDPI-323780 від 26.03.2019 року у відповідача виник обов`язок повернути банку кредит та відсотки за кредитним договором у строки та в розмірах чітко встановлених умовами договору та правил.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позову.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним «сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача.

Відповідно до ст. ст. 15, 16, 525, 526, 625, 1054 ЦК України, та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 76-81, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов - задовольнити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 26.06.2018 року, орган видачі 3232, адреса: АДРЕСА_1 ) на користь позивача Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (, адреса: 01011, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 4-а) заборгованість за Договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/1029/82/91844470 від 26.03.2019 року у сумі 48269 (сорок вісім тисяч двісті шістдесят дев`ять) гривень 73 копійки, яка складається з: 29496 (двадцять дев`ять тисяч чотириста дев`яносто шість) гривень 25 копійок сума тіла кредиту станом на 26.04.2020 року, 2906 (дві тисячі дев`ятсот шість) гривень 86 копійок сума процентів нарахованих станом на 26.04.2020 року, 15866 (п`ятнадцять тисяч вісімсот шістдесят шість) гривень 62 копійки сума процентів розрахованих з 26.04.2020 року по 26.03.2021 року та суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Текст судового рішення складено 16.10.2023 року.

Суддя: А.В. Янченко