РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року місто Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі

головуючого судді - Галінської В.В.

секретар судового засідання - Калетинець Т.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, в якому просить визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір"ю.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з відповідачем ОСОБА_2 позивач перебувала в шлюбі, від якого вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що на сьогодні місце проживання їх сина рішенням суду не визначено, час від часу у них з відповідачем виникають з цього приводу непорозуміння. Дитина з народження проживає з позивачем, яка опікується його інтересами та потребами.

29 серпня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 06 жовтня 2023 року з повідомленням (викликом) сторін. Визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді та заперечень.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 не з`явились, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують повністю, просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 в судове засідання не з"явились, представник відповідача подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у їх відсутність, позовні вимоги відповідач визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 06 липня 2018 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Рішення набрало законної сили 09.08.2018 року.

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , що видане 10 лютого 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції стверджується народження ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , сторін по справі, сина ОСОБА_3 .

Як вбачається із довідки про склад зареєстрованих осіб у житловому приміщенні АДРЕСА_1 , що видана Департаментом ЦТ та ЗНАП РМР №17086 26.07.2023 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований із 10.02.2015 року разом із матір"ю ОСОБА_1 за вказаною адресою. ОСОБА_2 знятий з реєстрації у даному житлі з 22.09.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, чи здійснюються вони державними, приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними або законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, має бути наданий такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя (ураховуючи при цьому права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, що відповідають за неї за законом), і для цього використовують всі відповідні законодавчі й адміністративні заходи.

Зазначене узгоджується із правовою висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14- 327цс18)

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення пункту 1 статті 3, статті 9 Конвенції, частин другої, третьої статті 11 Закону України "Про охорону дитинства", статті 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Отже, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо необхідно дотримуватися принципу забезпечення найкращих інтересів дітей, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини.

Зважаючи на викладене, а також те, що відповідач не заперечує проти визначення місця проживання дитини з позивачем, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір"ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони по справі:

Позивач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , Новоукраїнська сільська рада Рівненскього району, Рівненської області, садове товариство "Західний" масив "Західний-1", вул. Абрикосова1020, 35323, РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 12 жовтня 2023 року.

Суддя -