Справа № 641/9534/21
№ провадження 2/453/120/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Ясінського Ю.Є.

секретаря судового засідання Гринюк Л.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сколе Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто», з участю третіх осіб приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих Олександра Олександровича та приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ніколаєнко Ігора Романовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

встановив:

07 грудня 2021 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Тарасенко Г.О. звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис № 8056 від 11 жовтня 2021 року, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» заборгованості у розмірі 32 290 гривень, таким, що не підлягає виконанню.

07 грудня 2021 року ухвалою судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Музиченко В.О. відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Полтави Парахіна Є.В. від 13 вересня 2022 року справу направлено за підсудністю до Сколівського районного суду Львівської області.

13 жовтня 2022 року до Сколівського районного суду Львівської області надійшла справа (№641/9534/21) з Ленінського районного суду м. Полтави.

Справу передано судді Ясінському Ю.Є. згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 жовтня 2022 року

Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Ясінського Ю.Є. від 19 жовтня 2022 року було прийнято справу до провадження та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що 10 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Ніколаєнко Ігорем Романовичем було відкрите виконавче провадження №67449379 про примусове виконання виконавчого напису №8056 від 11 жовтня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ТзОВ «Фінансова Компанія «РІАЛЬТО» в сумі 32 290 гривень. Постановою від 25 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Ніколаєнко І.Р. за виконавчим провадженням №67449379 було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Як зазначив адвокат, виконавчий напис №8056 від 11 жовтня 2021 року нотаріусом Золотих О.О. вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки кредитів в ТОВ "Фінансова компанія "РІАЛЬТО" позивач не отримувала, заборгованості перед цією фінансовою установою чи іншими не має. Також адвокат зазначила, що нотаріусом не було перевірено наявність нотаріально посвідченого договору та безспірність боргу. Враховуючи вище вказане, представник просив визнати спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Додатково просив стягнути сплачений при поданні позову і заяви про забезпечення позову позивачем судовий збір та витрати на правничу допомогу.

Разом з позовом до суду було подано заяву про забезпечення позову, Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2021 року заяву задоволено.

Позивач та представник позивача у судове засідання не прибули, від позивача надійшла заява (вх.№ЕП-1248) про розгляд справи без їх сторони.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. 16 листопада 2022 року надіслав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити позивачу ОСОБА_1 у задоволенні позовної заяви, оскільки вважали що діяли в межах вимог чинного законодавства. Укладений договір не відноситься до споживчого кредитування, оскільки дія закону не поширюється на кредитні договори, загальний розмір кредиту за яким не перевищує однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на день укладення кредитного договору. Данний кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації позивача на веб-сайті в мережі Інтернет і підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим індефікатором. Підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим індефіквтором є прямою і безумовною згодою в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням Кредитного договору на отримання кредиту. Кредитний договір був підписаний позивачем 17 квітня 2021 року шляхом введення одноразового індефікатора в особистому кабінеті на веб-сайті відповідача в мережі інтернет. Кредитні кошти були відправлені позивачу на його платіжну картку, що підтверджується чеком. Вони перед позивачем свої зобов`язання за кредитним договором виконали в повному обсязі, а саме 17 квітня 2021 року надали позивачу кредит у розмірі 9000 гривень шляхом перерахування на платіжну картку. Оскільки позивач не повернув своєчасно відповідачу суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, на підставі ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, вони звернулись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. із заявою про вчинення виконавчого напису на стягнення заборгованості по кредитному договору від 17 квітня 2021 року з позивача у сумі 29393,60 гривень. Дана сума складається із простроченої заборгованості за кредитом у сумі 9000 гривень, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 20 393 гривень 60 копійок та заборгованість по витратам за вчинення виконавчого напису нотаріусом у розмірі 700 гривень. Вважають, що у них були всі обґрунтовані та законні підстави на звернення стягнення на грошові кошти позивача шляхом вчинення виконавчого напису на кредитному договорі. У відзиві на позовну заяву просив проводити розгляд справи без участі предстаника ТзОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО».

Треті особи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Клопотань про відкладання розгляду справи не надходило.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд на підставі ст.ст. 12, 13, 43, 81 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

Судом встановлено, що 10 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Ніколаєнко Ігорем Романовичем було відкрите виконавче провадження №67449379 про примусове виконання виконавчого напису №8056 від 11 жовтня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ТзОВ «Фінансова Компанія «РІАЛЬТО» заборгованості в сумі 32 290 гривень.

Постановою від 25 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Ніколаєнко Ігорем Романовичем за виконавчим провадженням №67449379 було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

З наданих документів вбачається, що правонаступником всіх прав та обов`язків за вказаним договором є ТзОВ "Фінансова Компанія "РІАЛЬТО" на підставі договору про відступлення права вимоги N 17/06/2021-Р/М -3 від 17 червня 2021 року.

Позивач вважає виконавчий напис таким, що вчинений з порушеннями, у зв"язку з чим вона через свого представника звернулася до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Документи, витребовувані у приватного виконавця та нотаріуса на адресу суду не надійшли.

Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як вбачається з положень ч.1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню.

Статтею 87 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 цього Закону (у редакції, чинній на день вчинення оскаржуваного виконавчого напису) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Аналогічні положення містяться також в главі 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Згідно з п.п.3.2 п.3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 99 року №1172.

У 2014 році дійсно до вказаного Переліку були внесені зміни, затверджені постановою КМУ від 26 листопада 2014 року №662, якими, зокрема, доповнено перелік новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин".

Так, документом, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, є кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Разом з тим (справа №826/20084/14), постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року, зокрема в частині, наведеній вище.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін.

За положеннями п.10.2 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі" визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Рішення суб`єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти.

Спірний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом 1711 жовтня 2021 року, тобто на момент коли вже були скасовані внесені постановою КМУ від 26 листопада 2014 року № 662 зміни та діяла редакція Переліку, яка передбачає вчинення виконавчого напису на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Відповідно до п.п.3.5. п.3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 99 року №1172.

Оспорюваний виконавчий напис стосується стягнення з позивача заборгованості за договором N -7від 17 квітня 2021 року, укладеним між ТзОВ "ФК "Фінанс Інновація" та ОСОБА_1 .

У позовній заяві позивач посилається на те, що між нею та відповідачем кредитний договір не укладався, тобто факт наявності кредитних відносин оспорюються. Однак, предметом позову є оспорювання виконавчого напису з підстав порушення нотаріусом вимог закону, а не самого договору. Досліджувати питання визнання договору недійсним чи неукладеним при розгляді справи про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не вправі, оскільки це виходить за межі заявлених вимог та не стосується предмету розгляду справи.

В матеріалах справи містяться надана стороною відповідача разом з відзивом копія вказаного договору з якого вбачається, що такий договір не є нотаріально посвідченим.

Таким чином, вбачається, що приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис з порушенням вимог чинного законодавства.

Крім того, слід зазначити, що питання визначення судами безспірності суми заборгованості під час розгляду справ про оскарження законності вчинення нотаріусом виконавчого напису, досліджене судом вищої інстанції (постанова від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц; від 23 січня 2018 року по справі №310/9293/15; від 18 липня 2018 року по справі №486/388/16-ц; від 06 червня 2019 року №750/1627/18).

Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Натомість, нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Так, у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17 вказано, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Слід також зазначити, що питання наявності та/або відсутності заборгованості та конкретної її суми позивача перед відповідачем за таким кредитним договором може бути предметом окремого судового розгляду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис з порушенням вимог чинного законодавства та не є безспірною заборгованість, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Ріальто".

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору за подання позовної в сумі 908 гривень та за подання заяви про забезпечення позову в сумі 454 гривень, всього у розмірі 1362 гривні.

Щодо стягнення судових витрат, то судом встановлено наступне.

Статтею 15 ЦПК України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.

Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Окрім того, Велика Палата ВС у постанові від 16листопада 2022року усправі №922/1964/21(провадження№ 12-14гс22) зробила висновок, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26 лютого 2015 року, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України" від 10 грудня 2009 року, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30 березня 2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обгрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у стягненні з відповідача витрат на професійну правову допомогу, оскільки будь-які докази на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, перерахування суми понесених витрат на професійну правничу допомогу, яку позивач просить зобов`язати відшкодувати, а саме, документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, рахунки), акт приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт), пов`язаних з розглядом справи в матеріалах справи відсутні та позивачем не подані.

Керуючись ст.ст. 5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265,282-284 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Визнати виконавчий напис, який вчинено 11 жовтня 2021 року та зареєстровано в реєстрі за №8056 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Ріальто» у розмірі 32290(тридцять дві тисячі двісті дев`яносто) гривень, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з ТзОВ «Фінансова Компанія «Ріальто» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908(дев`ятсот вісім) гривень, 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. за подання заяви про забезпечення позову, всього стягнути 1362 (одну тисячу триста шістдесят дві) гривні.

У стягненні з відповідача витрат на професійну правову допомогу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строкуподання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Відповідач Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ріальто» (місцезнаходження 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 4, ЄДРПОУ 43492595).

Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, (місце знаходження: вул. Велика Житомирська, 16/3, м. Київ).

Третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Ніколаєнко Ігор Романович (місце знаходженя: проспект Інженерний, 9/105, м. Харків).

Суддя Ю.Є. Ясінський