Справа № 577/4975/23
Провадження № 2/577/1145/23

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2023 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Кравченка В.О.

за участю секретаря

судового засідання Степаненко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Конотопі в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , який є батьком неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувшись до суду з позовом на захист прав та інтересів останньої, просить зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у здійсненні права користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в АДРЕСА_1 та однокімнатною квартирою АДРЕСА_2 шляхом надання безперешкодного доступу до зазначеного нерухомого майна і передачі ключів від житлового будинку (хвіртки, воріт) та квартири.

На обґрунтування вимог ОСОБА_1 вказав, що донька є співвласником зазначеного будинку (право власності на ? частину) та квартири (право власності на ? частину). Іншим співвласником наведеної нерухомості є ОСОБА_4 , який доводиться вітчимом ОСОБА_2 . Після смерті матері донька фактично проживає з рідним батьком ОСОБА_1 , хоча зареєстрована у спірному будинку. Відповідачка ОСОБА_3 , володіючи ключами від спірних будівель, добровільно не надає їх доньці, чим чинить останній перешкоди у користуванні. Неодноразові вимоги надати ключі залишені без реагування, що і стало підставою звернення до суду.

Відповідачка ОСОБА_3 подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, у письмових поясненнях повідомила, що вона не є власником чи співвласником майна, а тому не вважає себе належним відповідачем.

Суд, вислухавши доводи представника позивача, дослідивши надані докази дійшов переконання про відмову у задоволенні вимог виходячи із такого.

Матеріали справи містять підтвердження того, що неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві спільної часткової власності належить ? частина спірного будинку, у якому вона зареєстрована, та ? частина кварти (а.с.5,6,8,9).

Жодних доказів щодо іншого співвласника суду не представлено.

Також надані відповіді та довідки правоохоронного органу до якого зверталися сторони з приводу спірного майна.

Цивільним процесуальним законом регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України), а оцінка доказів є виключною компетенцією суду (ст.89 ЦПК).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним.

За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Положеннями ст. 391 ЦК закріплено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Підставою для подання позову згідно з цією нормою є вчинення третьою особою перешкод власнику, посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей.

Отже, право власності має захищатися лише при доведеності самого факту його порушення із застосування наслідків, у тому числі усунення перешкод у користуванні майном.

У розумінні положень наведеної норми право власності може бути порушено без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає йому користуватися та розпоряджатися своїм майном, тобто може звернутися до суду із негаторним позовом.

Позивачем за негаторним позовом може бути власник або титульний володілець, у якого перебуває річ, щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень стосовно користування або розпорядження, а відповідачем ? лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Підставою для подання негаторного позову є вчинення особою перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Відповідні дії особи повинні мати характер триваючого правопорушення, наявного у момент подання позову.

Позиції про можливість захисту права власності способом, передбаченим у статті 391 ЦК України, лише за умови доведеності факту його порушення, дотримується і КЦС ВС. При цьому у постановах КЦС ВС неодноразово зазначалося, що саме на позивача покладено обов`язок довести факт дійсного порушення його права, яке, на думку цієї особи, полягає у позбавленні можливості вільно користуватися та розпоряджатися належним їй майном (постанови від 15.03.2018 у справі № 300/690/16-ц, від 28.03.2018 у справі № 332/4891/15-ц, від 28.03.2018 у справі № 589/4556/16, від 28.03.2018 у справі № 372/918/16-ц).

У випадку, коли відповідач не вчиняв дій, які спричиняють позивачеві перешкоди у володінні та користуванні майном, заявлення вимоги про захист права власності шляхом усунення відповідних перешкод свідчить про обрання позивачем неналежного способу захисту.

Жодного доказу того, що відповідачка ОСОБА_3 чинить перешкоди власнику у користуванні майном суду не представлено. При цьому сам по собі можливий факт наявності у відповідача ключів від спірної нерухомості, який також нічим не підтверджений, не свідчить про перешкоди власнику у користуванні майном.

Керуючись: ст. 391 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263-264 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Кравченко В. О.