Дата документу 29.12.2023
Справа № 501/4442/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі головуючого судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1

до

відповідача: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2

предмет та підстави позову: про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, поділ спільного майна, визнання права власності,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

представник відповідача - адвокат Дубінчук Ж.М.,

ухвалив рішення про наступне та

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 22.11.2021 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, поділ спільного майна, визнання права власності (а.с.2-8 т.1), згідно якого просить суд:

- встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 09.08.2013 до 15.09.2021 включно;

- визнати спільним сумісним майном подружжя наступне майно:

- автомобіль LEXUS RX300, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_3 ;

- квартиру АДРЕСА_3 ;

- квартиру АДРЕСА_4 ;

- автомобіль MERCEDES-BENZ B-CLASS, 2014 року випуску, державний номер НОМЕР_4 ;

- автомобіль TESLAMODEL X90D, 2016 року випуску, державний номер НОМЕР_5 ;

- виділити у власність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 квартиру АДРЕСА_4 , вартістю 705517,21 грн., автомобіль TESLA MODEL X90D, 2016 року випуску, державний номер НОМЕР_5 , вартістю 1 306087,20 грн. а всього на суму 2 011 604,41 грн.;

- виділити у власність ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 квартиру АДРЕСА_3 , вартістю 1 269 169,34 грн., автомобіль LEXUS RX300, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_3 , вартістю 288 862,20 грн., автомобіль MERCEDES-BENZ B-CLASS, 2014 року випуску, державний номер НОМЕР_4 вартістю 492 223,60 грн., а всього на суму 2 050 255,14 грн.;

- стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 компенсацію різниці вартості виділеного майна у розмірі 19325,37 грн. та провести розподіл судових витрат.

Позов обгрунтовано тим, що у 2009 році позивач познаи?омився з відповідачем ОСОБА_2 , яка проживала в місті Чорноморську Одеської області зі своїми родичами в квартирі гостинного типу.

Після знайомства, в грудні 2010, з метою поліпшення житлових умов відповідача, позивач фінансово допоміг відповідачу придбати однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , право власності на яку у 2017 відповідач зареєструвала на своє ім`я.

З 01.06.2012 позивач та відповідач стали проживати разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_6 , яка належіть донці позивача від першого шлюбу.

Відповідач 09.08.2013 народила від позивача доньку, яку назвали ОСОБА_3 . Батьківство позивача підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_6 , виданим відділом державної РАЦС Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області.

Після народження дитини, позивач та ОСОБА_2 проживали в двокімнатній квартирі АДРЕСА_6 .

Восени 2013 вони переїхали та стали проживати за адресою: АДРЕСА_8 разом як подружжя до 15.09.2021.

У позивача та відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ще одна донька ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_7 , виданим Чорноморським міським відділом державної РАЦС головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Таким чином з 01.06.2012 позивач та ОСОБА_2 були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, але не звертались до державного органу реєстрації? актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу.

Позивач стверджує у позові, що в період спільного проживання сторін, він та ОСОБА_2 неодноразово від`і?жджали з Украі?ни на відпочинок до інших краі?н, а саме до Таїланду, Єгипту, Ізраїлю, Швейцарії, Греції, що підтверджується відеозаписами та фотографіями.

В період спільного проживання позивач та відповідач вели постіи?но спільне господарство, вели спільнии? бюджет, купували маи?но, товари для сумісного користування, спільно проводили свята, і?здили на відпочинок.

Позивач стверджує, що між ним та ОСОБА_2 склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

В період спільного проживання позивач працював на Одеській митниці ДМС та мав стабільний дохід, що підтверджується Е-деклараціями. Так дохід позивача у 2015 році становив 81 716,00 грн., у 2016 - 149 360,00 грн., у 2017 - 156 137,00 грн., у 2018 - 164 973,00 грн. Також у 2019 мати позивача подарувала йому грошові кошти у сумі 377 162,00 грн., що підтверджується договором дарування грошей.

Крім того у 2012 батько позивача позичив йому кошти у розмірі 250 000,00 грн., які позивач йому не повернув у зв`язку зі смертю батька.

Відповідач під час спільного проживання не працювала, здійснювала догляд за доньками.

Також під час спільного проживання відповідачем та позивачем придбане наступне майно:

- 06.06.2012 - автомобіль LEXUS RX300, 2003 року випуску,державний номер НОМЕР_3 , титульним власником якого є ОСОБА_2 ;

- 12.12.2015 - квартира АДРЕСА_3 , титульним власником якої є ОСОБА_2 , що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 12.12.2015, яка придбана за 149 000,00 грн.;

- 21.12.2016 - квартира АДРЕСА_4 , титульним власником якої є ОСОБА_2 , що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 21.12.2016, яка придбана за 148 000,00 грн.;

- 23.06.2017 - автомобіль MERCEDES-BENZ B-CLASS, 2014 року випуску, державний номер НОМЕР_4 титульним власником якого є ОСОБА_2 ;

- 11.03.2019 - автомобіль TESLA MODEL X90D, 2016 року випуску, державний номер НОМЕР_5 титульним власником якого є ОСОБА_2 .

Станом на день подання позову ринкова вартість:

- квартири АДРЕСА_4 становить 705517,21 грн., що підтверджується довідкою про оціночну вартість № 201-02916156,

- квартири АДРЕСА_3 становить 1269169,34 грн., що підтверджується довідкою про оціночну вартість № 201-02916295.

Щодо вартості автомобілів. позивач вказує, що не має доступу до автомобілів, тому для визначення вартості автомобілів використовується порівняльний аналіз вартості аналогічних автомобілів.

Виходячи з порівняльного аналізу (середня вартість п`яті аналогічних автомобілів, вартість автомобіля LEXUSRX300, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_3 становить 288862,20 грн. (273624,00+284148,00+289410,00+302450,00+294679,00/5) MERCEDES-BENZB-CLASS, 2014 року випуску, державний номер НОМЕР_4становіть 492223,60 грн. (470591,00+478478,00+486365,00+499510,00+526174,00/5),TESLAMODELX90D, 2016 року випуску, державний номер НОМЕР_5 , становить 1306087,20 грн. (1259291,00+1314500,00+1359193,00+1314500,00+1282952,00/5).

Загальна вартість придбаного за час спільного проживання майна становить 4061859,55 грн.

Право власності на автомобілі підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру МВС України стосовно зареєстрованих автотранспортних засобів.

Позивач вказує в позові, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не працювала та відповідно не мала власного доходу, все вище перелічене майно придбавалось за кошти позивача.

Відповідач ОСОБА_2 15.09.2021 за власною ініціативою припинила спільне проживання з позивачем та переїхала на іншу квартиру. На початку листопада, відповідач прийняла рішення, що їхні доньки будуть постійно проживати з позивачем. Таким чином спільні діти на час подання позову проживають разом з позивачем.

Таким чином з 15.09.2021 між позивачем та відповідачем припинились фактичні шлюбні відносини.

Позивач 21.12.2021 надав до суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просить суд:

- встановити факт проживання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 09.08.2013 до 15.09.2021 включно;

- визнати спільним сумісним майном подружжя наступне майно:

- автомобіль LEXUS RX300, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_3 ;

- квартиру АДРЕСА_3 ;

- квартиру АДРЕСА_4 ;

- квартиру АДРЕСА_5 ;

- автомобіль TESLA MODEL X90D, 2016 року випуску, державний номер НОМЕР_5 .

- виділити у власність ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) квартиру АДРЕСА_4 вартістю 705 517,21 грн. та автомобіль TESLA MODEL X90D, 2016 року випуску, державний номер НОМЕР_5 , вартістю 1 306 087,20 грн., а всього на суму 2 011 604,41 грн.;

- виділити у власність ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) квартиру АДРЕСА_3 , вартістю 1269169,34 грн., автомобіль LEXUS RX300, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_3 , вартістю 288862,20 грн., квартиру АДРЕСА_5 , вартістю 941 704,37 грн., а всього на суму 2 499 735,91 грн.;

- стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсацію різниці вартості виділеного майна в розмірі 244 065,75 грн.;

- стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у справі у розмірі 12 771,00 грн.

Дана заява обґрунтована тим, що в числі позовних вимог, як спільне майно подружжя зазначено автомобіль MERCEDES-BENZB-CLASS, 2014 року випуску, державний номер НОМЕР_4 титульним власником якого є ОСОБА_2 , позивач помилково зазначив даний автомобіль спільним майном, оскільки автомобіль був подарунком позивача відповідачу, тому вважає за необхідне не включати його до спільного майна подружжя.

Крім того, позивач зазначав у позові, що в грудні 2010, з метою поліпшення житлових умов відповідача, позивач фінансово допоміг відповідачу придбати однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , право власності на яку у 2017 році відповідач зареєструвала на своє ім`я, однак помилково не зазначив цю квартиру як спільне майно.

Представник відповідача надав до суду відзив (а.с.143-210 в т.1), згідно якого просить суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом, посилається на підтвердження факту спільного проживання з ОСОБА_2 в період з 08.09.2013 до 15.09.2021 без реєстрації шлюбу, на народження у сторін двох спільних дітей, спільний відпочинок за кордоном та підтверджує фотокартками та поясненнями свідків, про допит яких заявив при зверненні до суду.

Але, народження у сторін спільних дітей саме по собі не може доводити факт ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного позивачем періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю.

Представник відповідача вказує у відзиві, що позивач ОСОБА_1 не визнавав свого батьківства відносно старшої доньки ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , і тільки в жовтні 2015 визнав своє батьківство відносно неї та на підставі цього були внесені зміни в актовий запис про її народження дитини в графі батько.Але своє прізвище дітям він не надав, так як весь час стверджував, що дітей відповідачка ОСОБА_2 народжувала особисто собі, а він тільки біологічний батько і в нього є донька від першого шлюбу ОСОБА_5 , про яку він турбується (матеріально утримує, оплачував навчання, допомагає в придбанні житла, автомашини).

Матеріальну допомогу на утримання дітей позивач надавав періодично (по своєму особистому бажанню), що вимусило відповідачку ОСОБА_2 звернутись до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей.

Весь час відповідач ОСОБА_2 та її діти ОСОБА_3 і ОСОБА_4 до 2016 були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_10 (квартира батьків ОСОБА_2 ). З 2016 ОСОБА_2 та діти були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 . Але більший час відповідач та діти проживали у батьків відповідача за адресою: АДРЕСА_2 .

В той же час позивач ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично проживав за адресою: АДРЕСА_8 .

Також, представник відповідача у відзиві зазначає, що позивач ОСОБА_1 на підтвердження своєї правової позиції відповідно до підтвердження відносин, притаманних подружжю, а саме: ведення спільного хазяйства, придбання майна, виїзди за кордон, спільне проведення свят тощо, вказує на Е-декларації з зазначенням свого річного доходу у вигляді заробітної плати у розмірі в середньому 10000,00 грн. в місяць. Однак, відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» позивач ОСОБА_1 заповнюючи Е-декларації на протязі багатьоїх років в розділі «Члени сім`ї суб`єкту декларування» повинен був перечислити всіх осіб, що є членами його сім`ї (в тому числі і відповідачку ОСОБА_2 , як особу, яка з ним спільно проживає, але шлюб не зареєстрований), але цього зроблено не було, вказані тільки неповнолітні діти - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Представник відповідача вказує у відзиві, що відносини відповідача з позивачем мали інтимний характер і ніколи не були такими, що притаманні подружжю, ніколи сторони не мали взаємних обов`язків, які пов`язували б сторони, як подружжя. Кожен з них жив своїм особистим життям, іноді проводячи спільний відпочинок, як коханці, святкуючи дні народження своїх дітей, як батьки, відвідуючи дідусей та бабусь дітей, як батьки малолітніх дівчаток. Жодного разу не було сімейного відпочинку (з дітьми) за кордоном. Позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження факту його проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу на час придбання ним майна, за спільні кошти.

В кожному з договорів про придбання нерухомого майна (спірних квартир, про які вказує позивач в своій позовній заяві) вказано, що на момент укладання договорів, в обох випадках, покупець ( ОСОБА_2 ) у зареєстрованому шлюбі не перебуває та квартира придбається за її особисті кошти і осіб, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на грошові кошти (чи їх частину), витрачені на купівлю квартири, у тому числі відповідно до статей 65, 74 та 97 СК України, не має.

Позивач стверджує, що спірні квартири придбані за кошти, які він надавав відповідачці, але не надає доказів (договору позики, або договору про взаємне користування майном). Позивач мав право заявити про свої права на спірне майно, як особа, яка проживає без реєстрації шлюбу з покупцем ( ОСОБА_2 ) при укладанні договорів у нотаріуса, якщо він мав відношення до укладення таких договорів.

Відповідно до вимог позивача до квартири АДРЕСА_5 . Вказана квартира була придбана відповідачем ОСОБА_2 на підставі договору №118/Ил-19/В -19 купівлі-продажу майнових прав на квартиру у 19-поверховому будинку, який будується, розташованому за адресою; АДРЕСА_12 від 15.12.2010. Відповідно до вимог вказаного договору, відповідач проводила часткову виплату вартості квартири, яку закінчила в 2011.

Також представник відповідача звертає увагу на неправдивість пояснень та вимог ОСОБА_1 відповідно до автомобілю «LEXUS», який було придбано відповідачем ОСОБА_2 в червні 2012, а факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, позивач просить встановити з 09.08.2013.

Позивач ОСОБА_1 ніколи не мав намірів пропонувати відповідачу ОСОБА_2 укласти шлюб, щоб проживати як чоловік та жінка, ростити дітей, мати права та обов`язки, притаманні подружжю, так як за своєю суттю він (позивач ОСОБА_1 ), ніколи не бажав цього, крім відповідача ОСОБА_2 постійно мав інтимні стосунки з іншими жінками.

Так, він як турботливий батько, допомагає відповідачу ростити дітей, але на цьому усі відносини між сторонами закінчуються.

Представник відповідача стверджує у відзиві, що за відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутні і підстави, передбачені статтею 74 СК України, вважати майно таким, що належить на праві спільної сумісної власності сторонам, як жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою.

На підставі викладеного, представник позивача просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі у зв`язку з їх безпідставністю.

Представник позивача 09.02.2022 надав до суду відповідь на відзив (а.с.226-228 т.1).

В судовому засіданні позивач та його представник просили суд задовольнити позов з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні просили суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2021 справа розподілена на розгляд судді Петрюченко М.І. (а.с.88 т.1).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області Петрюченко М.І. від 26.11.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.101-102 т.1).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 29.11.2021 заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено повністю, накладено арешт на спірне майно (а.с.104-107 т.1).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 22.12.2021 скасовано арешт на автомобіль MERCEDES-BENZ B-CLASS, 2014 року випуску, державний номер НОМЕР_4 титульним власником якого є ОСОБА_2 , накладений ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області 29.11.2021 (а.с.130-131 т.1).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 02.06.2022 підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.248 т.1).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 25.05.2023 забезпечено позов (а.с.53-54 т.2).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Відповідач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 народила доньку ОСОБА_3 .

Батьківство позивача підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 , виданим відділом державної РАЦС Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області (а.с.9 т.1).

У позивача та відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ще одна донька ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серіяї НОМЕР_7 , виданим Чорноморським міським відділом державної РАЦС головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.10 т.1).

В період спільного проживання позивач працював на Одеській митниці ДМС та мав стабільний дохід, що підтверджується Е-деклараціями., згідно яких дохід позивача у 2015 році становив 81 716,00 грн., у 2016 - 149 360,00 грн., у 2017 - 156 137,00 грн., у 2018 - 164 973,00 грн. (а.с.61-81 т.1).

У 2019 мати позивача ОСОБА_8 подарувала йому грошові кошти у сумі 377 162,00 грн., що підтверджується копією договору дарування грошей (а.с.82-83 т.1).

Під час спільного проживання сторін у справі придбано наступне майно:

- 06.06.2012 - автомобіль LEXUS RX300, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_3 , титульним власником якого є ОСОБА_2 (а.с.11 т.1);

- 12.12.2015 - квартира АДРЕСА_3 , титульним власником якої є ОСОБА_2 , що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 12.12.2015, яка придбана за 149 000,00 грн. (а.с.12 - 14, 27-39 т.1);

- 21.12.2016 - квартира АДРЕСА_4 , титульним власником якої є ОСОБА_2 , що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 21.12.2016, яка придбана за 148 000,00 грн. (а.с.15-27 т.1);

- 23.06.2017 - автомобіль MERCEDES-BENZ B-CLASS, 2014 року випуску, державний номер НОМЕР_4 титульним власником якого є ОСОБА_2 (а.с.11 т.1;

- 11.03.2019 - автомобіль TESLA MODEL X90D, 2016 року випуску, державний номер НОМЕР_5 титульним власником якого є ОСОБА_2 (а.с.11 т.1).

Станом на день подання позову ринкова вартість:

- квартири АДРЕСА_4 становить 705517,21 грн., що підтверджується довідкою про оціночну вартість №201-02916156 (а.с.43-45 т.1),

- квартири АДРЕСА_3 становить 1269169,34 грн., що підтверджується довідкою про оціночну вартість №201-02916295 (а.с.40-42 т.1);

- квартири за адресою: АДРЕСА_5 , становить 941704,37 грн., що підтверджується довідкою про оціночну вартість № 201-03370642 (а.с.126-128 т.1),

Щодо вартості автомобілів, позивач використовував порівняльний аналіз вартості аналогічних автомобілів, згідно якого (середня вартість п`яті аналогічних автомобілів, вартість автомобіля LEXUSRX300, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_3 становить 288862,20 грн. (273624,00+284148,00+289410,00+302450,00+294679,00/5) MERCEDES-BENZB-CLASS, 2014 року випуску, державний номер НОМЕР_4становіть 492223,60 грн. (470591,00+478478,00+486365,00+499510,00+526174,00/5),TESLAMODELX90D, 2016 року випуску, державний номер НОМЕР_5 , становить 1306087,20 грн. (1259291,00+1314500,00+1359193,00+1314500,00+1282952,00/5) (а.с.46-60 т.1).

Відповідач не спростував вартість вказаного майна.

Загальна вартість придбаного за час спільного проживання майна становить 4 511340,32 грн.

Згідно акту, складеного сусідами ОСОБА_1 , який є власником квартири АДРЕСА_8 , зазначено, що з грудня 2013 року по вересень 2021 року ОСОБА_1 проживав в цій квартирі разом з ОСОБА_2 (а.с.62 т.2).

Згідно відповіді управління поліції охорони в Одеській області від 12.06.2023 №60/43/35/19-2023 повідомляється, що при укладанні договору №ПЦО-4/377-17 від 15.06.2017 на централізовану охорону майна, що знаходиться в жилих приміщеннях громадян, між УПО в Одеській області та ОСОБА_1 , була надано перелік довірених осіб, які включені в п 5.2.1 договору, за яким надано право користуватись сигналізацією, встановленою на об`єкті ( ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ) (а.с.63 т.2).

ІV. Оцінка Суду.

У частині встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Верховний Суд у постанові від 18 квітня 2019 року у справі №552/6659/16-ц зазначив, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є зокрема докази спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Відповідно до ч.1 ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка.

Згідно вимог ч.4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства.

У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 СК України.

Суд дійшов висновку, що факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 09.08.2013 до 15.09.2021 включно підтверджується сукупністю доказів та обставин по справі, зокрема:

- свідоцтвами про народження дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.9 т.1) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.10 т.1);

- Е-деклараціями про доходи ОСОБА_1 за 2015-2017 роки, у яких зазначено дітей позивача (а.с.61-81 т.1);

- актом, складеним сусідами ОСОБА_1 , який є власником квартири АДРЕСА_8 , про те, що з грудня 2013 року по вересень 2021 року ОСОБА_1 проживав в цій квартирі разом з ОСОБА_2 (а.с.62 т.2);

- відповіддю управління поліції охорони в Одеській області від 12.06.2023 №60/43/35/19-2023 про те, що при укладанні договору №ПЦО-4/377-17 від 15.06.2017 на централізовану охорону майна, що знаходиться в жилих приміщеннях громадян, між УПО в Одеській області та ОСОБА_1 , було надано перелік довірених осіб, які включені в п.5.2.1 договору, за яким надано право користуватись сигналізацією, встановленою на об`єкті ( ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ) (а.с.63 т.2);

- показами свідків.

Так, в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що знайомий з позивачем ОСОБА_1 з 2015 року, вважає сторін по справі сім`єю, він разом з ними неодноразово проводив свята, запрошував сторони по справі до себе додому на свята, завжди сприймав їх як чоловіка та дружину. Свідок приходив додому до ОСОБА_1 , де бачив відповідача і дітей всіх разом, зустрічався з ними і біля будинку, в якому вони проживали і був у них вдома. Сторін ніколи не бачив з іншими сторонніми особами, завжди сприймав їх виключно як подружжя. Позичав ОСОБА_1 кошти для придбання квартири для брата відповідачки. Знає, що сторони разом літали в Швейцарію на медичне дослідження і лікування, коли позивач отримав травму. На дні народження був у них вдома, де бачив речі дітей і жіночі речі, що також давало підстави вважати сторони подружжям.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що знає ОСОБА_2 ще зі школи. Сторони були подружжям, мали спільних дітей, проживали разом. На дні народження та свята подружжя запрошували до себе, самі приходили до них в гості. Ніколи не бачив сторін в компанії сторонніх осіб. Був у ОСОБА_2 вдома коли допомагав переносити речі з дому, адресу квартири не пам`ятає, але знає, що вона знаходиться біля кафе «СІТІ». Позивач часто запрошував свідка до себе в гості, діти проживали разом з позивачем. ОСОБА_2 часто віддавала дітей своїй матері для виховання, через те, що вона займалась особистими справами. Позивач весь свій час приділяв своїй дружині ОСОБА_2 і дітям. З 2013 року бачив речі відповідачки та дітей в квартирі позивача по АДРЕСА_8 . Після народження першої дитини, ОСОБА_1 запропонував відповідачу (чув від нього) проживати з позивачем, потім відповідачка переїхала до позивача, ночувала у нього. Свідок пояснив, що у 2014 році перевозив речі відповідачки до квартири позивача з АДРЕСА_2. Свідок з позивачем мають подружні відносини понад 20 років, близькі друзі понад 15 років.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що вона є матір`ю позивача. Сторони по справі проживали разом більше 10 років, господарство вели разом, коли її чоловік помер в 2016 році, вона проживала з ними разом біля одного місяця, була свідком їх сумісного проживання. Свідок часто приходила до них в гості, допомагала їм у догляді за дітьми, вони проживали за адресою по АДРЕСА_8 . Перед розлученням, ОСОБА_2 привела дітей і залишила їх позивачу. Позивач утримує дітей, купує одяг, їжу, речі. Свідок повідомила, що їй відомо, що сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, але вони проживали однією сім`єю. Відповідачка стала невісткою у 2013 році. Свідок разом з чоловіком позичали позивачу кошти на придбання нерухомості.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснив, що проживав по АДРЕСА_15 , був сусідом позивача, підтвердив факт проживання сторін по справі однією сім`єю. Знайомий з позивачем ОСОБА_1 з моменту поселення в кв. АДРЕСА_15 (з 15.07.2011). Біля п`яти років тому піднімався в квартиру АДРЕСА_15 для вирішення питання затоплення, чув як сторони цілувались, розмовляли. На протязі 2011 по 2019 роки бачив сторони разом в магазинах, вони мінялись автівками, сприймав їх як подружжя.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснила, що її чоловік і батько ОСОБА_2 є двоюрідними братами. Сторони проживали однією сім`єю з 2013 року (кінець року) до кінця 2021 року. У них були сумісні поїздки в Єгипет, Ізраїль, Арабські Емірати , які оплачував ОСОБА_1 , під час поїздок ОСОБА_2 придбала собі пару шубок, які довго вибирала. Свідок пояснила, що приймала участь у святкуванні днів народжень сторін, дітей, подруги ОСОБА_2 . Сторони приймали сумісні рішення щодо покупок (придбання квартир, автомобілів), проживали з моменту народження їхньої доньки ОСОБА_3 з 2013 року в квартирі АДРЕСА_8 . Спочатку вони проживали на Парковій 20 (квартира старшої доньки). Дні народження святкували у різних закладах, була у них в гостях на протязі року з моменту народження ОСОБА_3 . Свідок пояснила, що чула, що позивач планував придбати ОСОБА_2 автомобіль (Тесла) та квартиру для дітей, на кого оформлене майно їй невідомо. Бачила сторони в магазинах, торгових центрах, вони купували різні речі, памперси і т.і. Всі ці роки ОСОБА_2 ніде не працювала. Також, свідок повідомила суду, що в кінці 2021 року був телефонний дзвінок від ОСОБА_2 , як психологічний тиск, не давати покази в суді.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснила, що сторони мали стосунки з 2008 року, вони то розходились, то знову сходились, в результаті цих стосунків у них народились діти. Свідок не може підтвердити, що вони проживали з 2013 року разом як одна сім`я, ОСОБА_2 жила за іншою адресою. Щодо майнових придбань сторін інформацією не володіє. Свідок знайома з ОСОБА_2 з 1999 року, відповідач працювала офіціантом, в СЕС, в державних установах, адміністратором на мийці в ресторані. Щодо джерел доходів сторін інформацією не володіє. У ОСОБА_2 була часто в гостях - це у її батьків, потім в двокімнатній квартирі на Парковій на першому поверсі, потім свідкові стало відомо, що це квартира старшої доньки позивача ОСОБА_1 , хоча вона вважала, що ОСОБА_2 її орендує. Про роботу ОСОБА_2 свідок володіла інформацією зі слів самої відповідачки. В квартирі на Хантадзе спостерігала речі дітей та ОСОБА_2 , але не може сказати, чи сторони проживали, чи ні. У ОСОБА_2 якийсь час був чоловік ОСОБА_23 , свідок вважала, що перша дитина від ОСОБА_23 . Можливо у ОСОБА_2 були чоловіки якісь періоди, коли сторони не проживали однією сім`єю, про які свідок не знає. Свідок повідомила, що ОСОБА_1 був відсутній при відвідуванні лікарні, як до ОСОБА_2 , так і до дітей, які є похресниками свідка. Сторони святкували свята в ресторанах, кафе, вони були разом, є фото, але позивача на них немає. Тости в честь ОСОБА_2 позивач ніколи не проголошував,

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні пояснила, що познайомилась спочатку з ОСОБА_1 біля 14 років назад, її чоловік та позивач - друзі. У 2013 році познайомилась з ОСОБА_2 на хрестинах дитини сторін, вони не перебували у цивільному шлюбі, то були разом, то ні. Їхні стосунки були незрозумілі, вони не реєстрували шлюб, пояснювали, що у них сексуальні стосунки, діти з ними не проживали. У сторін були інші вільні стосунки (у ОСОБА_1 з іншими жінками, у ОСОБА_2 з чоловіками). Свідок не була жодного разу ні в одному з помешкань, де сторони проживали, але знає, що сторони проживали окремо. Один раз була в квартирі на Хантадзе , жодного доказу дітей, або ОСОБА_2 не бачила. Сторони приходили разом до свідка в гості, частіше приходив ОСОБА_1 один, так і в компанії друзів. Про фінансове утримання позивача ніколи не запитувала, але розуміє, що він дорослий чоловік і він утримував дітей та жінку, з якою є сексуальні стосунки. З пологового будинку зі старшою дитиною ОСОБА_2 їхала сама, їжу в пологове відділення свідок передавала через свого водія, в свідоцтві про народження дитини здійснено зміни в прізвищі дитини, так як ОСОБА_1 потрібно були піти в пологову відпустку (були проблеми на роботі).

Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні пояснила, що вона є патронажною сестрою дітей, супроводжувала їх з моменту народження по АДРЕСА_2 , де були мати дітей, їхня бабуся та дідусь. З ОСОБА_1 свідок познайомилась біля двох місяців назад. При формуванні карток дітей, зі слів матері ОСОБА_2 , записано що вона не перебувала у шлюбі.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю відповідача по справі. Союзу чоловіка і жінки у сторін ніколи не було, про реєстрацію шлюбу між ними мови ніколи не було. Після тесту ДНК, коли старшій доньці сторін було 1,5 років ОСОБА_1 визнав себе батьком. Свідок постійно наголошувала доньці про те, що їй не потрібно зустрічатись з ОСОБА_1 , вони з чоловіком не знали, що донька вагітна, проживали разом по АДРЕСА_19 (вона, чоловік, донька, син). Потім переїхали на АДРЕСА_2-а в квартиру, яку отримав чоловік від держави. Джерело доходу, за який ОСОБА_2 придбала майно (квартири, автомобілі) - ОСОБА_2 продала земельну ділянку (спадок свідка) та позичав гроші брат, який є моряком. Діти були разом ОСОБА_2 , свідок допомагала їй виховувати дітей, так як ОСОБА_2 працювала. ОСОБА_1 приймав участь у святкуванні днів народжень дітей в кафе, були запрошені гості. Сторони не жили родиною жодного дня, але у них були стосунки. ОСОБА_2 була знайома з ОСОБА_1 з 18 років, свідкові не було відомо, що ОСОБА_2 жила з позивачем у Львові. Свідок не приймала участі на святах, оскільки була як допомога з дітьми. В Турцію свідок їздила разом з донькою і онуками, донька не казала звідки гроші і квитки. Свідкові не відомо, що в договорі на охорону внесено її прізвище, як відповідальної особи, тощо.

Суд, оцінюючи покази свідків суд доходить до висновку, що сторони мали стосунки з 2009 року, вони то розходились, то знову сходились, в результаті цих стосунків у них народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.9 т.1) та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.10 т.1). Після народження старшої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.9 т.1) сторони стали проживати разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_5 . Восени 2013 сторони стали проживати за адресою: АДРЕСА_8 разом, як подружжя до 15.09.2021. Сторони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, але не звертались до державного органу реєстрації ?актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу. В період спільного проживання позивач та відповідач вели спільне господарство, спільнии? бюджет, купували маи?но, товари для сумісного користування, спільно проводили свята, і?здили на відпочинок. Між сторонами склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

За таких умов, суд доходить до висновку про те, що в частині встановлення факту проживання сторін однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу з 09.08.2013 до 15.09.2021 включно, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Окремо суд зауважує, що для задоволення позову про встановлення факту спільного проживання позивача з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу, перш за все необхідно з`ясувати, чи має цей факт для позивача юридичне значення.

Позивач просить суд встановити вказаний факт для визнання статусу спільної сумісної власності рухомого та нерухомого майна.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11).

Зі змісту п.п.23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

Суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України.

Як встановлено судом, під час спільного проживання сторін у справі придбано наступне майно:

- 06.06.2012 - автомобіль LEXUS RX300, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_3 , титульним власником якого є ОСОБА_2 (а.с.11 т.1);

- 12.12.2015 - квартира АДРЕСА_3 , титульним власником якої є ОСОБА_2 , що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 12.12.2015, яка придбана за 149 000,00 грн. (а.с.12 - 14, 27-39 т.1);

- 21.12.2016 - квартира АДРЕСА_4 , титульним власником якої є ОСОБА_2 , що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 21.12.2016, яка придбана за 148 000,00 грн. (а.с.15-27 т.1);

- 23.06.2017 - автомобіль MERCEDES-BENZ B-CLASS, 2014 року випуску, державний номер НОМЕР_4 титульним власником якого є ОСОБА_2 (а.с.11 т.1;

- 11.03.2019 - автомобіль TESLA MODEL X90D, 2016 року випуску, державний номер НОМЕР_5 титульним власником якого є ОСОБА_2 (а.с.11 т.1).

Станом на день подання позову ринкова вартість:

- квартири АДРЕСА_4 становить 705517,21 грн., що підтверджується довідкою про оціночну вартість №201-02916156 (а.с.43-45 т.1),

- квартири АДРЕСА_3 становить 1269169,34 грн., що підтверджується довідкою про оціночну вартість №201-02916295 (а.с.40-42 т.1);

- квартири за адресою: АДРЕСА_5 , становить 941704,37 грн., що підтверджується довідкою про оціночну вартість № 201-03370642 (а.с.126-128 т.1),

Щодо вартості автомобілів, позивач використовував порівняльний аналіз вартості аналогічних автомобілів, згідного якого (середня вартість п`яті аналогічних автомобілів, вартість автомобіля LEXUSRX300, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_3 становить 288862,20 грн. (273624,00+284148,00+289410,00+302450,00+294679,00/5) MERCEDES-BENZB-CLASS, 2014 року випуску, державний номер НОМЕР_4 становіть 492223,60 грн. (470591,00+478478,00+486365,00+499510,00+526174,00/5),TESLAMODELX90D, 2016 року випуску, державний номер НОМЕР_5 , становить 1306087,20 грн. (1259291,00+1314500,00+1359193,00+1314500,00+1282952,00/5) (а.с.46-60 т.1).

Загальна вартість придбаного за час спільного проживання майна становить 4511340,32 грн.

Відповідач не спростував вартість вказаного майна.

Застосовуючи статтю 60 СК України та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу але й той факт, що джерелом його набуття були спільні кошти або спільна праця подружжя.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Частиною першою ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Ця презумпція може бути спростовано й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в чудовому порядку.

Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017р. у справі №6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2018р. у справі №235/9895/15-ц, від 05.04.2018р. у справі №404/1515/16-ц.

Відповідно до правового висновку, що міститься в Постанові Верховного суду від 08.06.2016 по справі №6-2253цс15: «Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема право спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Враховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за суспільні грошові кошти».

Відповідно до постанови Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 490/6060/15-ц особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Отже, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб необхідно вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, внаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

В судовому засіданні встановлено, що в період спільного проживання позивач працював на Одеській митниці ДМС та мав стабільний дохід, що підтверджується Е-деклараціями. Так, дохід позивача у 2015 році становив 81 716,00 грн., у 2016 - 149 360,00 грн., у 2017 - 156 137,00 грн., у 2018 - 164 973,00 грн. (а.с.61-81 т.1).

У 2019 мати позивача ОСОБА_8 подарувала йому грошові кошти у сумі 377 162,00 грн., що підтверджується копією договору дарування грошей (а.с.82-83 т.1), що підтверджується поясненнями самої ОСОБА_8 , наданої у судовому засіданні у якості свідка.

Також, поясненнями свідка ОСОБА_8 підтверджується факт того, що у 2012 батько позивача позичив йому кошти у розмірі 250 000,00 грн., які позивач йому не повернув у зв`язку зі смертю батька.

Разом з тим, відповідач не надала суду доказів того, що за час спільного проживання вона працювала, мала стабільний дохід, за рахунок якого могла здійснити придбання спірного рухомого та нерухомого майна.

Також, суд критично сприймає пояснення свідка ОСОБА_10 про те, що джерелом доходу, за який ОСОБА_2 придбала майно (квартири, автомобілі) - є продаж земельної ділянки (спадок свідка) та позичка грошей братом, який є моряком, оскільки будь-яких доказів щодо вказаних обставин суду не надано.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N11).

Вирішуючи спір про поділ спірного майна, суд виходить з оціночної вартості майна, визначеного на момент вирішення справи.

Таким, чином, враховуючи, що набуте сторонами в період ведення спільного господарства спірне нерухоме та рухоме майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, доказів про наявність підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя позивачем не надано, суд дійшов висновку про їх поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши спільним сумісним майном подружжя наступне майно:

- автомобіль LEXUS RX300, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_3 ;

- квартиру АДРЕСА_3 ;

- квартиру АДРЕСА_4 ;

- квартиру АДРЕСА_5 ;

- автомобіль TESLA MODEL X90D, 2016 року випуску, державний номер НОМЕР_5 .

Станом на день подання позову ринкова вартість:

- квартири АДРЕСА_4 становить 705517,21 грн., що підтверджується довідкою про оціночну вартість №201-02916156 (а.с.43-45 т.1),

- квартири АДРЕСА_3 становить 1269169,34 грн., що підтверджується довідкою про оціночну вартість №201-02916295 (а.с.40-42 т.1);

- квартири за адресою: АДРЕСА_5 , становить 941704,37 грн., що підтверджується довідкою про оціночну вартість № 201-03370642 (а.с.126-128 т.1),

Щодо вартості автомобілів, позивач використовував порівняльний аналіз вартості аналогічних автомобілів, згідно якого (середня вартість п`яті аналогічних автомобілів, вартість автомобіля LEXUSRX300, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_3 становить 288862,20 грн. (273624,00+284148,00+289410,00+302450,00+294679,00/5) MERCEDES-BENZB-CLASS, 2014 року випуску, державний номер НОМЕР_4 становіть 492223,60 грн. (470591,00+478478,00+486365,00+499510,00+526174,00/5),TESLAMODELX90D, 2016 року випуску, державний номер НОМЕР_5 , становить 1306087,20 грн. (1259291,00+1314500,00+1359193,00+1314500,00+1282952,00/5) (а.с.46-60 т.1).

Загальна вартість придбаного за час спільного проживання майна становить 4511340,32 грн.

Відповідач не спростував вартість вказаного майна.

В якості поділу майна, з врахуванням максимально наближеним до рівності часток, коли різниця у вартості майна, що виділяється, є мінімальною, є наступний варіант поділу майна:

- виділення у власність ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) квартири АДРЕСА_4 вартістю 705517,21 грн. та автомобіль TESLA MODEL X90D, 2016 року випуску, державний номер НОМЕР_5 , вартістю 1 306087,20 грн., а всього на суму 2 011604,41 грн.;

- виділення у власність ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) квартири АДРЕСА_3 , вартістю 1269169,34 грн., автомобіль LEXUS RX300, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_3 , вартістю 288862,20 грн., квартиру АДРЕСА_5 , вартістю 941704,37 грн., а всього на суму 2 499735,91 грн.;

- стягнення з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсацію різниці вартості виділеного майна в розмірі 244065,75 грн.

При такому варіанті поділу кожна із сторін отримує в натурі квартиру та автомобіль, а різниця у вартості часток становить 244065,75 грн.

Отже, позов в цій частині підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

V. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зауважує наступне.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позову сплачено 12258,00 грн. (а.с.1 т.1) та 454,00 грн. (а.с.92 т.1).

Заявлені позовні вимоги майнового характеру судом задоволені у повному обсязі.

Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 100% сплаченого судового збору, що становить 12 771,00 грн.

З цих підстав, керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 158, 258-259, 263 Цивільного-процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, поділ спільного майна, визнання права власності - задовольнити повністю.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 09.08.2013 до 15.09.2021 включно.

Визнати спільним сумісним майном подружжя наступне майно:

- автомобіль LEXUS RX300, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_3 ;

- квартиру АДРЕСА_3 ;

- квартиру АДРЕСА_4 ;

- квартиру АДРЕСА_5 ;

- автомобіль TESLA MODEL X90D, 2016 року випуску, державний номер НОМЕР_5 .

Виділити у власність ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) квартиру АДРЕСА_4 вартістю 705517,21 грн. та автомобіль TESLA MODEL X90D, 2016 року випуску, державний номер НОМЕР_5 , вартістю 1 306087,20 грн., а всього на суму 2 011604,41 грн.

Виділити у власність ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) квартиру АДРЕСА_3 , вартістю 1269169,34 грн., автомобіль LEXUS RX300, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_3 , вартістю 288862,20 грн., квартиру АДРЕСА_5 , вартістю 941704,37 грн., а всього на суму 2 499735,91 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсацію різниці вартості виділеного майна в розмірі 244065,75 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у справі у розм ірі 12 771,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко