УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 591/4239/23

провадження № 61-13785ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Дундар І. О., розглянувши касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Сумбуд», підписану представником Любімим Олегом Миколайовичем, на ухвалу Зарічного районного суду міста Суми від 06 червня 2023 року у складі судді Сидоренко А. П. та постанову Сумського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року у складі колегії суддів: Собини О. І., Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю. у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Сумбуд» про зобов`язання передати у власність нежитлове приміщення,

ВСТАНОВИВ:

30 травня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Сумбуд», в якому просила зобов`язати відповідача передати у її власність нежитлове приміщення № 87-а, загальною площею 106,6 кв. м, в багатоквартирному будинку на АДРЕСА_1 .

Разом з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову, в якій посилаючись на те, що відповідачем вчиняються дії щодо продажу нежитлового приміщення, що є предметом цього спору, просить вжити заходи забезпечення позову у виді заборони ПАТ «Сумбуд» вчиняти будь-які дії щодо відчуження нежитлового приміщення № НОМЕР_1 в багатоквартирному будинку на АДРЕСА_1 , а також у вигляді заборони вчиняти реєстраційні дії щодо вказаного нежитлового приміщення.

Ухвалою Зарічного районного суду міста Суми від 06 червня 2023 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

У порядку забезпечення позову заборонено ПАТ «Сумбуд» вчиняти будь-які дії щодо відчуження нежитлового приміщення (майнових прав на нежитлове приміщення) № 87-а у багатоповерховому будинку АДРЕСА_1 .

У порядку забезпечення позову заборонено ПАТ «Сумбуд» вчиняти реєстраційні дії щодо нежитлового приміщення (майнових прав на нежитлове приміщення) № 87-а у багатоповерховому будинку АДРЕСА_1 .

Ухвала суду першої інстанції щодо забезпечення позову мотивована тим, що між сторонами існує спір з приводу нежитлового приміщення № 87-2, загальною площею 106,6 кв. м, в багатоквартирному будинку на АДРЕСА_1 , який виник із договірних зобов`язань. Суд дійшов висновку, що запропонований вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами про зобов`язання передати у власність нежитлове приміщення, заява містить обґрунтовані підстави вважати, що існує ризик відчуження спірного нежитлового приміщення, вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Постановою Сумського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року ухвалу Зарічного районного суду міста Суми від 06 червня 2023 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції, вважав, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії щодо відчуження вказаного нежитлового приміщення та вчиняти реєстраційні дії стосовно спірного майна, є співмірним заходом забезпечення позову заявленим позовним вимогам. Тому існує необхідність, вжиття заходів забезпечення позову з метою запобігання негативних наслідків у вигляді можливого невиконання або утруднення виконання рішення суду у майбутньому.

Апеляційний суд відхилив доводи апеляційної скарги відповідача про те, що внаслідок невиконання умов договору купівлі-продажу, відповідач в односторонньому порядку розірвав договір, посилаючись на існування спору між сторонами щодо нежитлового приміщення, майнові права на які були набуті за договором про відступлення права вимоги від 25 листопада 2020 року № 15 та за договором купівлі-продажу майнових прав від 21 лютого 2020 року № 28.

21 вересня 2023 року представник ПАТ «Сумбуд» - адвокат Любімий О. М. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення попередніх інстанцій, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що заява ОСОБА_1 не містить обґрунтованих підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди попередніх інстанцій не пересвідчилися про існування наявності спору між сторонами, не дослідили зібрані у справі докази, не врахували, що заходи забезпечення позову є неспівмірними із заявленими позовними вимогами.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Згідно із частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Суди встановили, що у справі пред`явлені вимоги про зобов`язання ПАТ «Сумбуд» передати у власність ОСОБА_1 нежитлове приміщення № 87-а, загальною площею 106,6 кв. м на АДРЕСА_1 , тобто, між сторонами існує спір щодо нежитлового приміщення, щодо якої заявник просить вжити заходи забезпечення позову, щоб не допустити його відчуження відповідачем.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У частині першій статті 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема позов забезпечується:

накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (пункт 1);

забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору (пункт 4).

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Суд першої інстанції, з судовим рішенням якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що заява про забезпечення позову містить належне обґрунтування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. Обраний позивачем захід забезпечення позову у вигляді заборони ПАТ «Сумбуд» вчиняти дії щодо відчуження спірного нежитлового приміщення, на передачу якого у власність претендує позивачка є співмірними із позовними вимогами про зобов`язання передати у власність нежитлове приміщення.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених ухвали суду першої інстанції та постанови апеляційного суду свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Керуючись статтями 390, 392 ЦПК України, частиною першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Сумбуд», підписану представником Любімим Олегом Миколайовичем, на ухвалу Зарічного районного суду міста Суми від 06 червня 2023 року та постанову Сумського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Сумбуд» про зобов`язання передати у власність нежитлове приміщення.

Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

І. О. Дундар