ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6376/23 Справа № 205/7713/21 Суддя у 1-й інстанції - Остапенко Н.Г. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2023 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

за участю секретаря Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

07 вересня 2021 року АТ «Банк Кредит Дніпро» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позов обґрунтовано тим, що 02.08.2019 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» (змінено назву на АТ «Банк Кредит Дніпро») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 9521, відповідно до умов якого позивач 02.08.2019 року надав відповідачу кредитні кошти на споживчі потреби в розмірі 63 500 грн., а відповідач зобов`язалася повернути наданий кредит до 02.08.2022 року та сплатити проценти за користування (у розмірі 0,001 відсоток річних на строкову заборгованість і 56 відсотків річних на прострочену заборгованість) та комісії, що передбачені договором (з 02.08.2019 року по 01.06.2020 року в розмірі 5 відсотків, з 02.06.2020 року по 01.03.2021 року 4 відсотки, з 02.03.2021 року по 01.12.2021 року 3 відсотки, з 02.12.2021 року по 02.08.2022 року 1,95 відсотки), а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених договором строки розмірах та в строк виконати зобов`язання. Станом на 01.07.2021 року заборгованість за кредитним договором № 9521 становить 70 688,25 грн., з яких: 34 799,96 грн. залишок строкового кредиту, 0,04 грн. залишок нарахованих строкових відсотків, 0,00 грн. залишок нарахованих строкових комісій, 14 122,09 грн. залишок простроченого кредиту, 0,31 грн. залишок прострочених відсотків, 21 765,85 грн. залишок прострочених комісій. Також між сторонами 15.10.2019 року укладено кредитний договір № 5370, за умовами якого позивач надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 34 100 грн., а відповідач зобов`язалася повернути їх та сплатити проценти у розмірі 48 відсотків річних на строкову заборгованість та в розмірі 56 відсотків річних на прострочену заборгованість, а також сплатити комісії та інші платежі, передбачені договором. Строк користування кредитом 12 місяців з автоматичною пролонгацією. Станом на 01.07.2021 року заборгованість за кредитним договором № 5370 склала 39 369,59 грн., з яких: 23 114,71 грн. залишок строкового кредиту, 2 135,93 грн. залишок нарахованих відсотків, 0,00 грн. залишок нарахованих строкових комісій, 3 511,29 грн. залишок простроченого кредиту, 10 507,66 грн. залишок прострочених відсотків, 0,00 грн. залишок прострочених комісій. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 9521 у розмірі 70 688,25 грн., з яких: 34 799,96 грн. залишок строкового кредиту, 0,04 грн. залишок нарахованих строкових відсотків, 0,00 грн. залишок нарахованих строкових комісій, 14 122,09 грн. залишок простроченого кредиту, 0,31 грн. залишок прострочених відсотків, 21 765,85 грн. залишок прострочених комісій, а також заборгованість за кредитним договором № 5370 в розмірі 39 369,59 грн., з яких: 23 114,71 грн. залишок строкового кредиту, 2 135,93 грн. залишок нарахованих відсотків, 3 511,29 грн. залишок простроченого кредиту, 10 507,66 грн. залишок прострочених відсотків (том 1 а.с.2-6).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2023 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволенні.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором № 9521 у розмірі 70 688,25 грн., з яких: 34 799,96 грн. залишок строкового кредиту, 0,04 грн. залишок нарахованих строкових відсотків, 14 122,09 грн. залишок простроченого кредиту, 0,31 грн. залишок прострочених відсотків, 21 765,85 грн. залишок прострочених комісій, а також заборгованість за кредитним договором № 5370 в розмірі 39 369,59 грн., з яких: 23 114,71 грн. залишок строкового кредиту, 2 135,93 грн. залишок нарахованих відсотків, 3 511,29 грн. залишок простроченого кредиту, 10 507,66 грн. залишок прострочених відсотків.

Також вирішено питання щодо судових витрат ( том 1 а.с.245-253).

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (том 2 а.с. а.с. 1-4,34-37).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 02.08.2019 року між ОСОБА_1 та АТ «Банк Кредит Дніпро» був укладений кредитний договір №9521, за умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 63 500 грн. зі строком кредитування 36 міс. і кінцевою датою повернення кредиту 02.08.2022 року за цільовим призначенням на споживчі потреби, з щомісячною комісією за обслуговування кредиту з 02.08.2019 року по 01.06.2020 року 5% від суми кредиту, з 02.06.2020 року по 01.03.2021 року 4% від суми кредиту, 02.03.2021 року по 01.12.2021 року 3% від суми кредиту, з 02.12.2021 року по 02.08.2022 року 1,95% від суми кредиту. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у розмірі: на строкову заборгованість за кредитом 0,001% річних; на прострочену заборгованість за кредитом 56% річних (п. п. 1.1, 1.2 договору).

У пунктах 1.3, 1.4 вказаного договору зазначено, що банк формує графік платежів, який викладено в розділі 4 цього договору, із зазначенням сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, щомісячної комісії, вартості всіх супутніх послуг, реальної процентної ставки та ін. Кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта НОМЕР_1 , відкритий у АТ «Банк Кредит Дніпро», а датою видачі кредиту вважається день зарахування суми кредиту на рахунок клієнта.

Пунктом 1.5 цього договору передбачено, що клієнт в порядку договірного списання, на підставі ст. 1071 ЦК України та ст. 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» доручає банку в дату видачі кредиту, здійснити перерахування з рахунку клієнта на користь страховика ПрАТ СК «УНІКА Життя» суму страхового платежу в розмірі 13 500 грн. за весь період страхування, згідно договору страхування №ВР-9521 від 02.08.2019 року.

02.08.2019 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «УНІКА Життя» укладено договір добровільного страхування життя клієнтів № ВР-9521, відповідно до умов якого одноразовий страховий платіж страхувальника становить 13 500 грн. (том 1 а.с.227).

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 договору №9521 платежі з погашення заборгованості за кредитним договором, оплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів (обов`язковий платіж). Дата погашення і розмір обов`язкового платежу визначені в графіку платежів, який викладений в розділі 4 кредитного договору. Погашення заборгованості за договором клієнт здійснює шляхом зарахування коштів у сумі обов`язкового платежу на рахунок для внесення обов`язкових платежів - НОМЕР_1 у АТ «Банк Кредит Дніпро» та рахунок для дострокового погашення заборгованості НОМЕР_2 у АТ «Банк Кредит Дніпро» (том 1 а.с.13).

02.08.2019 року ОСОБА_1 підписано заяву-згоду №1132600 на укладання універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро», в якій зазначено, що клієнт, шляхом підписання цієї заяви, відповідно до ст. 642 ЦК України, акцептує публічну пропозицію АТ «Банк Кредит Дніпро» на укладання універсального договору банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» (УДБО) із змінами та доповненнями, яка розміщена на веб-сайті банку і беззастережно приєднується до умов УДБО, та в повному обсязі, з урахуванням надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при акцептуванні УДБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням змін і доповнень), та погодився з тим, що може обирати будь-які послуги, передбачені УДБО. Клієнт підписанням зазначеної заяви підтвердив, що до моменту підписання цієї заяви він ознайомився та згодний з умовами, викладеними в УДБО, що розміщені на офіційному сайті банку за електронною адресою www.creditdnepr.com.ua і тарифами. Також клієнт підтвердив, що має можливість та зобов`язується самостійно відстежувати всі зміни і доповнення, які будуть вноситися в УДБО (а. с. 15).

Відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту від АТ «Банк Кредит Дніпро», який містить основні умови кредитування за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 . Згідно з вказаним паспортом споживчого кредиту ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 63 500 грн. на строк кредитування 36 місяців, на споживчі потреби, шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок позичальника, відкритий у банку на підставі укладеного договору про споживчий кредит та приєднання до універсального договору банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб.

Крім того, п. 7 підписаного відповідачем паспорту споживчого кредиту також містить посилання на те, що споживач має право відмовитися від договору про споживчий кредит протягом 14 календарних днів у порядку та на умовах, визначених ЗУ «Про споживче кредитування (том 1 а. с.12).

Матеріали справи містять також договір банківського рахунку та надання додаткових послуг №РКО-1132600/02082019/0236 від 02.08.2019 року, який було укладено між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 та в якому викладена заява про відкриття поточного рахунку і випуск електронного платіжного засобу з проханням ОСОБА_1 відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривні на його ім`я з випуском особистої платіжної картки на його ім`я (том 1 а.с.9).

У матеріалах справи наявна підписана ОСОБА_1 розписка про отримання картки Visa Classic Instant EMV з терміном дії до 31.07.2024 року (том 1 а. с. 11).

Відповідно до умов укладеного між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 кредитного договору №9521 від 02.08.2019 року були погоджені сторонами у встановленому законом порядку і відповідач проти них не заперечував, що підтверджується його підписом у заяві-згоді, паспорті споживчого кредиту та у самому кредитному договорі та відсутністю подальшої відмови від договору. Відповідач (позичальник) був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним.

Позивачем - АТ «Банк Кредит Дніпро» свої зобов`язання за кредитним договором було виконано в повному обсязі, та надано відповідачу грошові кошти (кредит) у сумі 63500 грн., розмір якого встановлено кредитним договором №9521 від 02.08.2019 року, що підтверджується виписками по рахунку.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписок по особовому рахунку вбачається, що станом на 01.07.2021 року загальна заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №9521 від 02.08.2019 року складає 70 688,25 грн., з яких: 34 799,96 грн. залишок строкового кредиту, 0,04 грн. залишок нарахованих строкових відсотків, 0,00 грн. залишок нарахованих строкових комісій, 14 122,09 грн. залишок простроченого кредиту, 0,31 грн. залишок прострочених відсотків, 21 765,85 грн. залишок прострочених комісій.

15.10.2019 року ОСОБА_1 підписано заяву-згоду №1132600 на укладання універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро», в якій зазначено, що клієнт, шляхом підписання цієї заяви, відповідно до ст. 642 ЦК України, акцептує публічну пропозицію АТ «Банк Кредит Дніпро» на укладання універсального договору банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» (УДБО) із змінами та доповненнями, яка розміщена на веб-сайті банку і беззастережно приєднується до умов УДБО, та в повному обсязі, з урахуванням надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при акцептуванні УДБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням змін і доповнень), та погодився з тим, що може обирати будь-які послуги, передбачені УДБО. Клієнт підписанням зазначеної заяви підтвердив, що до моменту підписання цієї заяви він ознайомився та згодний з умовами, викладеними в УДБО, що розміщені на офіційному сайті банку за електронною адресою www.creditdnepr.com.ua і тарифами. Також клієнт підтвердив, що має можливість та зобов`язується самостійно відстежувати всі зміни і доповнення, які будуть вноситися в УДБО (том 1 а. с. 125).

15.10.2019 року сторони уклали договір банківського рахунку та надання додаткових послуг № РКО-1132600/15102019/0211, відповідно до умов якого банк здійснює обслуговування поточних рахунків, в тому числі операції за якими можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу, відкритих на клієнта, відповідно до умов, визначених в договорі та УДБО. Відкриття поточних рахунків здійснюється на підставі поданої клієнтом заяви про відкриття поточного рахунку. Договір містить заяву ОСОБА_1 про відкриття поточного рахунку та випуск електронного платіжного засобу, в якій просить відкрити банківський поточний рахунок № НОМЕР_3 з випуском платіжної картки. Відповідно до умов вказаного договору банк надає клієнту в користування електронний платіжний засіб, платіжна картка використовується для здійснення операцій за поточним рахунком, відкритим на підставі цього договору (том 1 а.с.87).

15.10.2019 року відповідач підписала з позивачем договір № 5370 про встановлення кредитного ліміту, відповідно до умов якого банк здійснює кредитне обслуговування поточного рахунку клієнта № НОМЕР_3 , відкритого в банку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу, шляхом встановлення ліміту кредитної лінії у вигляді відкличної відновлюваної кредитної лінії без забезпечення з метою проведення платежів за товари та послуги понад суми власних коштів клієнта на рахунку. Кредитний ліміт становить 34 100 грн., строк дії кредитного ліміті 12 місяців з дати встановлення кредитного ліміту з можливістю його продовження на такий самий строк, якщо жодна зі сторін не пізніше 30 днів до закінчення строку його дії не заявить про припинення строку дії кредитного ліміту. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість в розмірі 48 відсотків річних та на прострочену заборгованість у розмірі 56 відсотків річних. У пільговий період протягом 67 днів процентна ставка становить 0,01 відсотки річних (том 1 а.с.88).

Розпискою про отримання картки ОСОБА_1 підтвердила, що 15.10.2019 року отримала картку Visa Gold PayWave Instant Issue з терміном дії до 31.07.2021 року (том 1 а.с.124).

При цьому, з усіма істотними умовами кредитування відповідач була ознайомлена, що підтверджується її підписом у паспорті споживчого кредиту, в якому закріплено, зокрема, строк договору, строк кредитування, мету отримання кредиту, процентну ставку за користування кредитними коштами, порядок повернення кредиту, тощо (том 1 а.с.122).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписок по особовому рахунку вбачається, що станом на 01.07.2021 року загальна заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 5370 від 15.10.2019 року складає 39 369,59 грн., з яких: 23 114,71 грн. залишок строкового кредиту, 2 135,93 грн. залишок нарахованих відсотків, 3 511,29 грн. залишок простроченого кредиту, 10 507,66 грн. залишок прострочених відсотків.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд 1 інстанції виходив із того, що позивач виконав усі умови договорів належним чином, натомість відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов договорів, укладених з позивачем, а тому з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» підлягає стягненню заборгованість, яку зазначає позивач.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду 1 інстанції.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 3 статті 207 ЦК України (в редакції, що діяла станом на дату підписання кредитного договору) передбачено, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання його сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.

Згідно із ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів.

На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Крім того, ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЗУ «Про споживче кредитування» передбачено, що споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Про намір відмовитися від договору про споживчий кредит споживач повідомляє кредитодавця у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг») до закінчення строку, встановленого частиною першою цієї статті.

Згідно із ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

15.11.2016 року було прийнято ЗУ «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно із ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, ЗУ «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог ЗУ «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Як вбачається із матеріалів справи, при укладанні договорів, приймаючи всі умови та вчиняючи дії щодо отримання коштів відповідач підтвердила свою поінформованість з умовами договору та погодилася з ними. Своїм підписом на досліджених судом документах ОСОБА_1 підтвердила факт надання їй повної інформації про умови кредитування та в подальшому вчинила дії на отримання кредитних коштів, фактично їх отримала, а також здійснювала погашення кредитної заборгованості на погоджених сторонами умовах, а волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними. Розмір заборгованості за кредитними договорами, укладеними з ОСОБА_1 , підтверджено позивачем та не спростовано відповідачем.

Крім того, відповідачка не скористалася своїм правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання копії примірника договору не скористалася.

З урахуванням того, що у відповідача перед банком існує заборгованість, яка ним добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про її стягнення в розмірі визначеному судом 1 інстанції.

Враховуючи обставини справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що у вказаній справі правильно визначено суд, до якого звернувся позивач і який розглянув справу по суті.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що договори, укладені між нею та АТ «Банк Кредит Дніпро» від 02.08.2019 року та 15.10.2019 року про надання кредитних коштів у сумі 109 957, 84 грн. є такими, що порушують її права та інтереси, та підлягають визнанню недійсними у відповідності до ст. 218 ГК України, ст. 617 ЦК України та ч. 2 ст. 141 ЗУ Про торгово - промислові палати України колегія суддів не приймає до ваги, виходячи з наступного.

Так, форс-мажорними визнаються надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами. Дане легальне визначення обставин непереборної сили знайшло своє закріплення в ч. 2 ст. 14-1 ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 №671/97-ВР.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. До такого висновку дійшов Верховний суд у своїх Постановах від 16.07.2019 року у справі № 917/1053/18 та від 09.11.2021 року у справі № 913/20/21.

Тобто, існування форс-мажору щодо конкретного суб`єкта в конкретних умовах потребує належного підтвердження сторонами в судовому процесі. Адже саме по собі існування таких надзвичайних і невідворотних обставин не звільняє сторону від відповідальності за порушення взятих на себе зобов`язань.

Компетентними органами виступають Торгово-промислова палата та її регіональні представництва, які видають сертифікати про обставини непереборної сили протягом семи днів з дня звернення відповідного суб`єкта. Однак це є можливим, лише в разі реального існування та належного підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між дією форс-мажорних обставин і неможливістю виконання зобов`язання.

При цьому, виданий Торгово-промисловою палатою чи її регіональними представництвами сертифікат не є беззаперечним доказом існування форс-мажору, а тому повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (Постанови Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі № 911/589/21, від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, від 25.11.2021 у справі № 905/55/21).

Апелянт, посилаючись на форс-мажорні обставини, викликані військовим станом на території України, не зазначив та не надав докази підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між дією форс-мажорних обставин і неможливістю виконання зобов`язання, у зв`язку із чим доводи апелянта є необгрунтованими та направленими на уникнення від виконання взятих кредитних зобов`язань.

Доводи апеляційної скарги, щодо необізнаності про всі істотні умови кредитних договорів перед їх укладенням, колегія суддів не бере до уваги, оскільки матеріалами справи встановлено, що при укладанні договорів, приймаючи всі умови та вчиняючи дії щодо отримання коштів відповідач ОСОБА_2 підтвердила свою поінформованість з умовами договору та погодилася з ними. Своїм підписом на досліджених судом документах ОСОБА_1 підтвердила факт надання їй повної інформації про умови кредитування та в подальшому вчинила дії на отримання кредитних коштів, фактично їх отримала, а також здійснювала погашення кредитної заборгованості на погоджених сторонами умовах, а волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними.

Інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянтіа власним тлумаченням норм права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції. Крім того, вказані доводи були предметом розгляду у суді першої інстанції та судом першої інстанції їм було надано обґрунтовану оцінку, а тому вони додатковому правовому аналізу не підлягають.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути залишено без змін.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: