Ухвала

11 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 196/27/22

провадження № 61-14115 ск 23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця», подану його представником - адвокатом Боголіп Юлією Володимирівною, на рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним і скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

1. У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив: визнати незаконним та скасувати наказ Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця») від 28 грудня 2021 року № 482/ОС «Про припинення трудового договору (контракту)»; поновити його на посаді начальника 2-го відділення стрілецької команди з профілактичної роботи (далі - СКПР) в структурному підрозділі «Дніпровський загін воєнізованої охорони» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця»; стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення 28 грудня 2021 року по день ухвалення рішення суду.

2. Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2022 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 31 травня 2023 року, позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ Структурного підрозділу «Дніпровський загін воєнізованої охорони» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» від 28 грудня 2021 року № 482/ОС про припинення трудового договору (контракту) з ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника відділення СКПР структурного підрозділу «Дніпровський загін воєнізованої охорони» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця». Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 111 735,66 грн, з утриманням з указаної суми податків та інших обов`язкових платежів. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

3. Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що звільнення ОСОБА_1 було здійснено з порушенням вимог пункту 3 частини першої статті 40, статей 43, 149, 252 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), що вказує на незаконність наказу про його звільнення, у зв`язку з чим він підлягає поновленню на роботі. Крім цього, на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу.

4. У жовтні 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга АТ «Українська залізниця», подана засобами поштового зв`язку 26 вересня 2023 року його представником - адвокатом Боголіп Ю. В., на рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 травня 2023 року, в якій скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

5. Підставою касаційного оскарження судового рішення скаржник зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).

6. Обґрунтовуючи касаційну скаргу скаржник вказує на те, що суди попередніх інстанцій не врахували того, що з нормативно-правових актів щодо звільнення працівника за частиною третьою статті 40 КЗпП України не вбачається вимога законодавця безпосередньо зазначати в наказі про звільнення працівника, в чому саме проявилося порушення працівником трудових обов`язків, яке стало підставою для звільнення, та наводити у відповідному наказі дані на підтвердження того, що невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків є систематичним і раніше до нього застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення. В постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 520/3689/16-ц зазначено, що звільнення за систематичне невиконання трудових обов`язків передбачає здійснення працівником щонайменше двох дисциплінарних проступків, за наслідками вчинення яких виносяться наказ про оголошення догани та наказ про звільнення внаслідок систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. При цьому суди попередніх інстанцій не дали оцінки протоколові від 21 грудня 2021 року, в якому зазначено, що 10 вересня 2021 року наказом НОР-1 № 28/ДСП ОСОБА_1 було оголошено догану за порушення посадової інструкції. Вказаний наказ не оскаржувався позивачем. У грудні 2021 року ОСОБА_1 знову здійснив дисциплінарний проступок - порушив вимоги посадової інструкції, у зв`язку з чим в АТ «Українська залізниця» були правові підстави для звільнення його з роботи на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України.

7. Перевіривши доводи касаційної скарги та оскаржувані судові рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі з огляду на таке.

8. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

9. Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 27 липня 2002 року ОСОБА_1 працював на різних посадах в АТ «Українська залізниця».

10. Згідно з наказом від 31 січня 2019 року № 24/ос ОСОБА_1 був переведений з посади стрільця 4-го розряду СКПР Структурного підрозділу «Дніпровський загін воєнізованої охорони» на посаду начальника відділення СКПР.

11. Наказом від 16 липня 2021 року № НО-8/Д «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за неналежне виконання посадових обов`язків начальнику відділення СКПР структурного підрозділу «Дніпровський загін воєнізованої охорони» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ОСОБА_1 , згідно зі статтею 147 КЗпП України, оголошено догану. З вказаним наказом позивач ознайомлений про що свідчить його особистий підпис та зазначено, що з наказом не згоден.

12. Зазначений наказ було оскаржено позивачем та постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 липня 2022 року його визнано незаконним.

13. Наказом від 18 жовтня 2021 року № 29/ДСП «Про накладення дисциплінарного стягнення» за невиконання вимог посадової інструкції начальника відділення СКПР Дніпровського загону воєнізованої охорони Регіональної філії «Придніпровська залізниця», а саме - пункту 2.33: «Виконувати беззаперечно, своєчасно і точно розпорядження керівних органів вищого рівня, що стосуються виконання службових обов`язків», пункту 2.7: «Виконувати … Правила внутрішнього трудового розпорядку …», пункту 2.8: «Своєчасно доводити до особового складу відділення нормативно-правові акти і добиватися їх безумовного виконання», пункту 2.12: «Здійснювати профілактичні заходи…», що проявилося у порушенні визначених інструкцією заборон - пункту 14.1: «Недотримання дисципліни…», пункту 4.2: «Невиконання або неналежне виконання обов`язків і прав», начальника відділення стрілецької команди з профілактичної роботи Дніпровського загону воєнізованої охорони Регіональної філії «Придніпровська залізниця», ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності відповідно до статті 147 КЗпП України, оголошено догану та попереджено про те, що при подальшому допущенні порушень посадової інструкції він буде звільнений з лав воєнізованої охорони. Із зазначеним наказом позивач ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис та зазначено, що з наказом не згоден.

14. Вказаний наказ позивачем оскаржено до Царичанського районного суду Дніпропетровської області, який відкрив провадження у справі.

15. 22 жовтня 2021 року начальником структурного підрозділу «Служби воєнізованої охорони» погоджено та першим заступником структурного підрозділу «Дніпровський загін воєнізованої охорони» затверджено Посадову інструкцію начальника відділення СКПР структурного підрозділу «Дніпровський загін воєнізованої охорони» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця».

16. З Акта від 25 жовтня 2021 року вбачається, що о 08 год. 00 хв. 25 жовтня 2021 року у приміщенні СКПР станція Дніпро-Головний у кімнаті начальника команди, начальником команди Твердохлібом К. В. у присутності начальника відділення ОСОБА_1 та інших осіб, які перелічені та підписи яких містяться в кінці тексту цього акта, прочитав вголос Посадову інструкцію начальника відділення СКПР, затверджену та погоджену 22 жовтня 2021 року, таким чином слід вважати доведеним зміст вказаної інструкції ОСОБА_1 . Однак, ОСОБА_1 відмовився поставити особистий підпис про ознайомлення без пояснення підстав такої відмови.

17. Згідно з протоколом оперативної наради під головуванням начальника СКПР Дніпровського загону воєнізованої охорони Твердохліба К. В., проведеної 08 грудня 2021, на якій були розглянуті випадки порушення трудової дисципліни, порядку ведення службової документації начальником відділення ОСОБА_1 , які мали місце 02 грудня 2021 року, 07 грудня 2021 року, 08 грудня 2021 року, встановлено, що своїми діями начальник відділення СКПР ОСОБА_1 порушив вимоги посадової інструкції начальника відділення СКПР, а саме пункту 2.46 в частині «Виконувати точно та вчасно усні та письмові розпорядження керівництва команди», пункту 2.35 в частині «Встановленим порядком вести відомість роботи варти форми ХУ-1 та контролювати і заповнювати маршрутні листи форми ХУ-2, як під час несення служби так і після здачі особовим складом відділення», пункту 2.12 в частині «Особисто вести документацію та контролювати її ведення особовим складом відділення, варти», підпункту 1.6.1 пункту 16.6 «Керівництва з організації служби стрілецьких та стрілецько-пожежних підрозділів відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті України» (ЦУО-0029) в частині сумлінного виконання службових обов`язків, беззаперечного виконання розпоряджень своїх керівників (начальників) та пункту 2 Наказу НОР-1 від 18 жовтня 2021 року № 29/ДПС, що є порушенням трудової дисципліни. За результатами оперативної наради прийнято рішення звернутися до керівництва загону щодо розгляду питання про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності на кадровій комісії загону. Від надання письмових пояснень начальник відділення ОСОБА_1 відмовився, що відображено в Акті фіксації відмови від надання письмових пояснень від 08 грудня 2021 року.

18. Протоколом оперативної наради під головуванням першого заступника начальника Дніпровського загону воєнізованої охорони Фандій А. М., проведеної 21 грудня 2021 року, ухвалено за систематичне порушення посадових обов`язків начальника відділення СКПР структурного підрозділу «Дніпровський загін воєнізованої охорони» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ОСОБА_1. звільнити.

19. Відмова ОСОБА_1 від ознайомлення з телефонограмою № 251/НОР-1 від 13 грудня 2021 року про проведення 21 грудня 2021 року о 10 год. 00 хв. засідання оперативної наради Дніпровського загону воєнізованої охорони щодо розгляду випадків порушення трудової дисципліни, ведення службової документації з боку ОСОБА_1 , зафіксовано в Акті від 15 грудня 2021 року фіксації відмови від підпису про ознайомлення зі змістом телефонограми.

20. Наказом від 28 грудня 2021 року № 482/ОС «Про припинення трудового договору (контракту)» 28 грудня 2021 року начальника відділення СКПР структурного підрозділу «Дніпровський загін воєнізованої охорони» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ОСОБА_1. звільнено з роботи за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України, причини звільнення: пункт 3 частини першої статті 40 КЗпП України за систематичне невиконання трудових обов`язків без поважних причин, підстава: протокол від 21 грудня 2021 року. З вказаним наказом позивач ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис з відміткою, що з наказом не згоден.

21. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

22. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

23. Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

24. За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення (стаття 147 КЗпП України).

25. Статтею 149 КЗпП України встановлено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

26. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного та громадського стягнення.

27. В постановах Верховного Суду від 03 листопада 2022 року у справі № 537/3647/20 (провадження № 61-3526св22), від 27 липня 2022 року у справі № 754/695/20 (провадження № 61-16433св21), від 22 березня 2023 року у справі № 201/4287/21 (провадження № 61-10036св22) зазначено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на них трудовим договором, суди повинні з`ясувати, в чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147', 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи не застосовувалося вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувалися при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

28. Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; до працівника раніше протягом року вже застосовувалися заходи дисциплінарного або громадського стягнення; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця.

29. Отже, працівник може бути звільнений за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України лише в разі порушення трудової дисципліни чи невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, які були допущені працівником після того, як до нього було застосовано дисциплінарне чи громадське стягнення (яке не скасоване та не втратило юридичної сили за давністю). При звільненні за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України потрібно встановити: чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, чи застосовувалися інші заходи дисциплінарного або громадського стягнення та чи можна вважати вчинення дисциплінарного проступку систематичним невиконанням працівником обов`язків без поважних причин.

30. Систематичним невиконанням обов`язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

31. Під час розгляду справи роботодавець зобов`язаний довести факт вчинення працівником нового порушення трудових обов`язків, яким він обґрунтовував наказ (розпорядження) про звільнення.

32. Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 9901/743/18 (провадження № 11-914заі19)».

33. В постановах Верховного Суду від 08 серпня 2018 року у справі №172/1113/16-ц (провадження № 61-8720св18), від 25 серпня 2020 року у справі № 716/821/19 (провадження № 61-7920св20) вказано, що в наказі про звільнення працівника власник або уповноважений ним орган зобов`язаний навести конкретні факти порушень, не обмежуючись загальним посиланням на систематичне порушення трудових обов`язків з боку працівника.

34. Судом першої інстанції встановлено, що в протоколі оперативної наради, проведеної 21 грудня 2021 року щодо розгляду випадків порушення трудової дисципліни, порядку ведення службової документації начальником відділення СКПР ОСОБА_1., за результатами проведення якої ухвалено рішення про звільнення останнього з лав воєнізованої охорони за систематичне порушення посадових обов`язків, перераховані лише пункти посадової інструкції, за невиконання яких до позивача слід застосувати звільнення. Однак, у вказаному протоколі не конкретизовано, які саме факти порушень були виявлені, які посадові обов`язки були порушені ОСОБА_1 , та які саме факти виявлених порушень свідчать про систематичність його дій. При цьому в оскаржуваному наказі про припинення трудового договору причиною звільнення зазначено лише пункт 3 частини першої статті 40 КЗпП України за систематичне невиконання трудових обов`язків без поважних причин, підстава - протокол від 21 грудня 2021 року. Таким чином, ані в самому наказі про звільнення, ані в протоколі, посилання на який міститься в наказі, не вказано в чому полягає систематичне невиконання позивачем своїх обов`язків та не зазначено змісту порушення (фактичних обставин, які стали підставою для застосування такого заходу дисциплінарного стягнення як звільнення).

35. Відповідно до частини першої статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України чи органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового та митного законодавства.

36. Звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об`єднання професійних спілок) (частина третя статті 252 КЗпП України).

37. Системний аналіз статей 43, 252 КЗпП України, статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» дає підстави для висновку, що попередня згода чи незгода на звільнення працівника, який є членом профспілкової організації, з боку профспілкової організації є засобом захисту прав працівника, і це право на захист не може бути обмежено. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 336/5828/16-ц, від 31 березня 2021 року у справі № 607/1422/17, від 29 вересня 2021 у справі № 754/6429/19, від 17 лютого 2021 року у справі № 336/8112/18.

38. Судом першої інстанції встановлено, що із заяви на ім`я начальника Дніпровського загону воєнізованої охорони регіональної філії Придніпровська залізниця АТ «Українська залізниця» Завади Ю. В. вбачається, що ОСОБА_1 повідомив, що є членом Первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо та просив утримувати із заробітної плати щомісячно профспілкові внески в розмірі 2 %. Заява датована 01 червня 2021 року та була зареєстрована 10 червня 2021 року за вхідним № 752.

39. Згідно з пунктом 2.2.11 Колективного договору Придніпровської залізниці на 2007-2015 роки, на оперативні наради, на яких розглядаються випадки браку в роботі чи порушення трудової дисципліни, запрошувати представника профспілкового органу профспілкової організації, членом якої є цей працівник.

40. З довідки за вих. № 104 від 21 лютого 2022 року, виданої головою Первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо Федоренко В. Г., станом на 21 лютого 2022 до профспілкової організації не надходило запрошення від роботодавця (власника чи уповноваженого органу-керівника) щодо участі представника профспілкового органу в оперативній нараді, на якій розглядалися випадки браку в роботі чи порушення трудової дисципліни начальником 2-го відділення СКПР ОСОБА_1.

41. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 15 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», суд, встановивши, що звільнення працівника проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до профспілкового органу, зупиняє провадження по справі, запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті. Не буде суперечити закону, якщо до профспілкового органу в такому випадку звернеться власник чи уповноважений ним орган або суддя при підготовці справи до судового розгляду.

42. Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2022 року задоволено клопотання ОСОБА_1 . Постановлено звернутися до Первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо із запитом про надання згоди чи відмови у наданні згоди, з додержанням вимог статті 43 КЗпП України, на звільнення ОСОБА_1 з посади начальника 2-го відділення стрілецької команди з профілактичної роботи структурного підрозділу Дніпровський загін воєнізованої охорони Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України.

43. Згідно з листом Первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо від 28 жовтня 2022 року № 155 відмовлено у наданні згоди на притягнення начальника 2-го відділення СКПР структурного підрозділу Дніпровський загін воєнізованої охорони Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України.

44. Встановивши, що звільнення ОСОБА_1 з роботи було здійснено з порушенням вимог пункту 3 частини першої статті 40, статей 43, 149, 252 КЗпП України, так як відповідачем не доведено систематичного невиконання позивачем без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, а також звільнення позивача відбулося без попередньої згоди первинної профспілкової організації, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

45. Такі висновки судів попередніх інстанцій узгоджуються з вищенаведеними правовими висновками Верховного Суду.

46. Доводи касаційної скарги про доведеність факту систематичного невиконання позивачем трудових обов`язків, а також посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 520/3689/16-ц, зводяться до його незгоди з установленими судами обставинами справи і оцінкою доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

47. Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

48. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

49. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).

50. У постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77-80, 89, 367 ЦПК України. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

51. Аргументи касаційної скарги про те, що з нормативно-правових актів щодо звільнення працівника за частиною третьою статті 40 КЗпП України не вбачається вимога законодавця безпосередньо зазначати в наказі про звільнення працівника, в чому саме проявилося порушення працівником трудових обов`язків, яке стало підставою для звільнення, не заслуговують на увагу, оскільки: 1) як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідачем не вказано в чому полягає систематичне невиконання позивачем своїх обов`язків як в наказі про звільнення позивача, так і в інших актах, на які послався відповідач; 2) необхідність обґрунтування роботодавцем наказу про звільнення безпосередньо випливає з гарантованих статтею 43 Конституції права на працю та на захист від незаконного звільнення та пов`язано з механізмом їх реалізації шляхом, зокрема, судового захисту; 3) це відповідає усталеній судовій практиці, зокрема, викладеній в постановах Верховного Суду від 08 серпня 2018 року у справі №172/1113/16-ц (провадження № 61-8720св18), від 25 серпня 2020 року у справі № 716/821/19 (провадження № 61-7920св20), зміст яких викладено в пункті 33 цієї ухвали.

52. Таким чином, доводи касаційної скарги не свідчать про застосування судами попередніх інстанцій норм права без урахування висновків щодо їх застосування, викладених в постановах Верховного Суду.

53. Із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, Верховний Суд вже викладав у своїх постановах висновки щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до таких висновків.

54. В постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) Велика Палата Верховного Суду вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження

55. Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».

56. Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року у справі «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), пункти 37, 38 рішення Європейського суду з прав людини від 19 грудня 1997 року у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії))

57. Виходячи з викладеного, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним і скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця», подану його представником - адвокатом Боголіп Юлією Володимирівною, на рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 травня 2023 року.

2. Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді В. В. Пророк

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров