Справа № 683/1475/23
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
19 вересня 2023 року Старокостянтинівський районний суд
Хмельницької області
головуючого судді Завадської О.П.
при секретарі Васічевій О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Старокостянтинові Хмельницької області справу за позовом ОСОБА_1 до Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування,
В травні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що являється спадкоємцем за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , що належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 18 жовтня 2002 року Старокостянтинівською районною державною адміністрацією Хмельницької області. Співвідповідачі являються спадкоємцями на інше спадкове по іншому заповіту. Однак земельні ділянки для обслуговування вищевказаного домоволодіння та ведення особистого селянського господарства, які на праві приватної власності належали спадкодавцю, заповітом останньої не охоплені. З даної причини нотаріусом відмовлено в оформленні її спадкових прав. Спадковий спір відсутній. Просить в судовому порядку визнати за нею право власності в порядку спадкування на заявлені домоволодіння та земельні ділянки.
Позивачка подала заяву, якою підтримала позовні вимоги за обставин на їх обґрунтування, просила розглянути справу у відсутності сторін в заочному порядку.
Співвідповідачі в судове засідання не з`явились, хоч про час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, відзив на позов не подавали, заяв та клопотань не заявляли.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 вересня 2023 року у справі постановлено заочний розгляд.
Дослідивши надані докази, суд прийшов до висновків про наступне.
Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частиною 1 статті 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом можуть бути, зокрема, фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.
Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України).
Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України).
Судом встановлено, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Старий Остропіль Старокостянтинівського району Хмельницької області, про що складено актовий запис №34 згідно даних свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 23 березня 2021 року виконавчим комітетом Староостропільської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області.
У відповідності до даних довідки виконавчого комітету Староостропільської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області від 05 квітня 2021 року за №783 ОСОБА_6 на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 .
06 жовтня 2020 року за р. №71 секретарем Староостропільської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області Гловацькою А.А. посвідчений заповіт від імені ОСОБА_6 , яким вона заповіла ОСОБА_1 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .
Зі змісту копій матеріалів спадкової справи №343/2021, заведеної Старокостянинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області 05 серпня 2021 року до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , вбачається, що спадкоємцями являються позивачка по заповіту та співвідповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 по іншому заповіту на інше майно, на яке останні вже оформили свої спадкові права. Співвідповідач ОСОБА_5 , як спадкоємець за законом на обов`язкову частку, відмовився від прийняття спадщини.
Вищезазначені обставини підтверджуються письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи та не оспорюють співвідповідачі.
Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною першою статті 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Згідно з частиною першою статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Вказані норми встановлюють єдність юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будівель і споруд. Власник, визначаючи юридичну долю збудованих будівель та споруд, одночасно визначає і долю земельної ділянки, на якій вони розташовані.
Статтею 381 ЦК України визначено, що садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усіє спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Частиною першою статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
Відповідно до частини другої та третьої статті 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.
До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.
Пленум Верховного Суду України у пункті 10 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив судам, що положення статті 1225 ЦК України про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності.
Виходячи зі змісту вищевказаних норм, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка, з урахуванням нормативів, була виділена у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, інших будівель та споруд.
Листом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Хмельницької області від 05 листопада 2021 року за №2492/02-14 позивачці відмовлено в оформленні спадкових прав після смерті ОСОБА_6 на вищевказане нерухоме майно через невідповідність часток при спадкуванні домоволодіння та земельних ділянок між спадкоємцями за заповітом та за законом.
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України ).
Відповідно до роз`яснень, викладених в абзаці другому пункту 23 постанови Пленумом Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.
Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Отже, ураховуючи принцип "земля слідує долі розташованій на ній будівлі" до позивачки як до спадкоємця домоволодіння переходить одночасно право власності на заявлені земельні ділянки, на яких воно розташоване. Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню.
Оскільки позивачка не наполягала на стягненні судових витрат, тому їх слід залишити за нею.
Керуючись ст.ст.12, 13, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .
Судові витрати віднести за рахунок позивачки.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга позивачем на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду. У разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків відповідачем не подана заява про його перегляд, а позивачем апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивачка: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Співвідповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Співвідповідач: ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .
Співвідповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .
Співвідповідач: ОСОБА_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , посвідка на постійне проживання № НОМЕР_6 , орган, що видав 6801, дата видачі 05 липня 2021, підстава видачі 03/03, дата закінчення строку дії 02 липня 2031 року.
Суддя