ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 596/1604/22Головуючий у 1-й інстанції Митражик Е.М.
Провадження № 22-ц/817/723/23 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Костів О. З.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу № 596/1604/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 17 травня 2023 року, ухваленого суддею Митражик Е.М., повний текст якого виготовлений 29 травня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

у грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , у якому просив зменшити щомісячний розмір аліментів з 1/4 частки до 1/8 частки всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, з часу набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову посилаються на те, що рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 04.11.2021 р. у справі № 596/1144/21 шлюб між сторонами по справі розірвано. Під час даного шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 31.03.2022 року Гусятинським районним судом Тернопільської області винесено рішення у справі № 596/211/22, яким стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 лютого 2022 року до досягнення дитиною повноліття. 02.12.2022 року він одружився з ОСОБА_4 . Його дружина в силу стану здоров`я не працює, хворіє та потребує лікування, що в свою чергу вимагає значних фінансових затрат, весь тягар по утриманню сім`ї несе він. З огляду на створення нової сім`ї та відсутності як у нього, так і його дружини у власності житлової нерухомості, то він винаймає тимчасово житло. Окрім того, ним було укладено договір про сплату пайових внесків для придбання однокімнатної квартири, для чого змушений був запозичити кошти в сумі еквівалентній 25000,00 доларів США. Позивач зазначив, що працює на посаді - начальника сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 (м. Гусятин) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області та регулярно відряджається для несення служби в зоні бойових дій. Середній розмір доходу за останні пів року склав 382 765,67 грн., тобто становить 63 794,00 грн. на місяць, що з огляду на вищевказані витрати, коштів на задоволення потреб його сім`ї практично не залишається.

Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 17 травня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовлено.

Додатковим рішенням Гусятинського районного суду від 13 липня 2023 року заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 17 травня 2023 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що факт погіршення його матеріального становища свідчить документально підтверджені та долучені до матеріалів справи докази щодо оплати орендованого житла та наявність заборгованості за договором позики в сумі еквівалентній 25000 доларів США, які стали наслідком його знайомства та наступного одруження з ОСОБА_5 .

Доводи відповідачки про те, що неповнолітня ОСОБА_3 , 2017 року народження, лікувалася стаціонарно з приводу правобічної пневмонії, гострий перебіг з 26.12.2022 року по 10.01.2023 року, проходила обстеження в КНП Гусятинський центр первинної медико-санітарної допомоги Гусятинської селищної ради від 26.12.2022 року, 02.02.2023 року, 24.12.2022 року не мають правового значення для вирішення даного спору, оскільки понесення батьками додаткових витрат на утримання дитини з особливими потребами, у тому числі пов`язаних із хворобою дитини, врегулювано статтею 185 СК України та не входять до розміру щомісячних аліментів на утримання дитини.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 у якому зазначила, що позивачем не подано до суду доказів погіршення його стану здоров`я чи матеріального становища. Також ОСОБА_1 приховав, що його дружина працевлаштована та працює консультантом в магазині Київстар в АДРЕСА_1 .

В силу Закону не може бути належним та допустимим доказ наданий позивачем як то договір оренди житлового приміщення, оскільки в силу ст. 158 ЖК Української РСР такий договір повинен бути зареєстрований у виконавчому комітеті місцевої ради або в органі, що ним утворився (в органі місцевої влади). Крім того в силу ст. ст. 759, 765, 766 ЦК України до даного договору не надано акту прийому-передачі житлового приміщення, що є невід`ємною частиною договору оренди. Також, на момент винесення рішення про стягнення аліментів з позивача він проживав за вказаною адресою, про що зазначено у рішенні суду.

Факт отримання позики у сумі 25000 доларів США вказує не на погіршення матеріального стану позивача, а навпаки на покращення.

Щодо хвороби дружини позивача на остеохондроз грудного і поперекового відділів хребта, то згідно статистики у світі на даний недуг хворіє близько 85 % дорослого населення Планети. Звичайно це дуже недобре, але при такому захворюванні людина являється працездатною.

Варто також брати до уваги не тільки чисто матеріальні виплати, але і те, що ОСОБА_2 самостійно виховую дитину, що в свою чергу забирає дуже багато часу та самовіддачі для успішного виховання дитини, формування її світогляду та характеру, розвитку її здібностей та талантів.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 04 листопада 2021 року по справі № 596/1144/21 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 7-9).

Батьками ОСОБА_3 , 28.11.2017 року є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 05.12.2017 року (а.с.10).

Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 31 березня 2022 року по справі № 596/211/22 ухвалено стягувати з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 лютого 2022 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.11-12).

Дитина проживає із відповідачем ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , що не заперечується сторонами.

Згідно довідки про отримання аліментів № 2039/27.12-29/2 від 07.02.2023 року, виданої Гусятинським відділом ДВС у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального Міністерства юстиції (а.с.92), за період з 11.02.2022 по 31.01.2023 ОСОБА_2 отримувала аліменти від ОСОБА_1 : у лютому 2022 - 0,00 грн., у березні 2022 - 0,00 грн., у квітні 2022 - 0,00 грн., у травні 2022 - 0,00 грн., у червні 2022 - 11953,48 грн., у липні 2022 - 0,00 грн., у серпні 2022 - 5306,49 грн., у вересні 2022 - 5330,49 грн., у жовтні 2022 - 7308,91 грн., у листопаді 2022 - 9 988,12 грн., у грудні 2022 - 10 856, 46 грн., у січні 2023- 4565,05 грн (а.с. 92)

Як слідує із виписки по картковому рахунку позивача, яку він надав до матеріалів позову, за період з 15.06.2022 по 15.12.2022 року він отримав дохід в розмірі 351078,32 грн (а.с.20-21).

Відповідач працює вихователем у відділі освіти, сім`ї, молоді та спорту Гусятинської селищної ради на основному місці роботи та загальна сума доходу з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року становила 104433,13 грн. згідно довідки про доходи № 4 від 01.02.2023 року (а.с. 88).

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що сам по собі факт створення нової сім`ї у платника аліментів не є обов`язковою підставою для зменшення аліментів, що сплачуються на дитину від попереднього шлюбу.

Окрім того, як слідує із долучених документів, зобов`язання щодо сплати позики, оренди за житло, сплати пайових внесків, на якій посилається позивач, в нього існували і до зміни сімейного стану.

Позивач працездатного віку, працював і на даний час офіційно працює, має стабільний заробіток, інших належних та допустимих доказів погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання доньки не надав.

Обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, враховуючи те, що розмір стягуваних аліментів за судовим рішенням - 1/4 частина заробітку відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів з огляду на таке.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Виходячи з положень ч. 1ст. 192 СК України підстави для зміни розміру аліментів наступні: - зміна матеріального або сімейного становища платника аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів.

Отже, стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Заявник в апеляційній скарзі посилається на те, що суд при вирішенні спору не врахував істотних обставин справи, зокрема те, що він одружився і дружина внаслідок хвороби не працює та потребує періодичного лікування.

На підтвердження вказаних обставин позивач долучив: копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , згідно якого 02 грудня 2022 року позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 (а.с.23); копію довідки № 311 від 15.12.2022 року виданої КНП «Гусятинська комунальна лікарня» Гусятинської селищної ради, слідує, що ОСОБА_5 рекомендовано періодичне амбулаторне, стаціонарне та санаторно-курортне лікування. Корекція постави. Діагноз «Остеохондроз грудного і поперекового відділів хребта з кіфосколіотичною деформацією грудного відділу хребта. Двобічна тораколюмболгія з помірним больовим синдромом» (а.с.13).

Однак з вказаних доказів не вбачається, що дружина є непрацездатною і те, що вона перебуває на утриманні позивача.

Також не заслуговує на увагу посилання апелянта про те, що суд першої інстанції не врахував як доказ на погіршення майнового стану поданий ОСОБА_1 договір оренди житлового приміщення, з огляду на те, що даний договір був укладений з матір`ю позивача - ОСОБА_6 за місяць до подачі позовної заяви, що свідчить про те, що позивач намагається штучно погіршити своє матеріальне становище.

Щодо інших обставин справи, зокрема договору позики від 22.11.2022 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 (а.с.14) і договору виконання робіт № 192/02/02/2022 від 01.12.2022 року, укладеного між Споживчим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Тернопільські каштани» та ОСОБА_1 (а.с.15), а також договору про сплату пайових внесків у ОК «ЖБК «Панорама М» № 192/02/02/22 від 01.12.2022 року (а.с.16-18) з приводу придбання квартири площею 51,378 кв.м свідчить про покращення житлових умов позивача і не може бути підставою для зменшення розміру аліментів, визначеного рішенням суду від 31 березня 2022 року з 1/4 до 1/8 частини доходів позивача, а сам факт що вказаний розмір буде перевищувати встановлений законом розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку не є підставою для зменшення розміру аліментів.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану - одруження з жінкою, оренда житла, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування, за наведеними у скарзі доводами, апеляційний суд не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 17 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення буде виготовлений 13 жовтня 2023 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: С.І. Дикун

О.З. Костів