Справа № 758/2914/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

22 червня 2023 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Кужелєвої Ю.В., розглянувши цивільну справу за позовом служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав

У С Т А Н О В И В:

Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації (надалі за текстом - позивач) в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 (надалі за текстом - відповідач), про позбавлення батьківських прав.

Позов обґрунтовано тим, що на первинному обліку позивача з 22.09.2022 перебувають діти, позбавлені батьківського піклування: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

05.10.2022 розпорядженням № 459 Подільської районної в місті Києві державної адміністрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, враховуючи те, що Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 23.02.2022, дитина відібрана від відповідача, без позбавлення її батьківських прав, а відомості про батька внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. 05.10.2022 розпорядженням № 460 Подільської районної в місті Києві державної адміністрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, враховуючи те, що Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 23.02.2022, дитина відібрана від відповідача, без позбавлення її батьківських прав, а батько ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до інформації Подільського районного центру соціальних служб, відповідач перебувала під соціальним супроводом з 05.10.2021 по 23.05.2022 з метою повернення дітей. Під час супроводу не виконувала жодного з пунктів плану, на роботу влаштовуватись не планувала, регулярно зловживала спиртними напоями та вела аморальний спосіб життя. На консультацію до психолога жодного разу не з`являлася. У квартирі завжди було брудно, на кухні постійно розкидані порожні пляшки з під алкогольних напоїв. Діти були влаштовані до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей №1 Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). 24.06.2021 дітей було влаштовано до Центру, з того часу відповідач не з`являлася до позивача щодо вирішення питання про повернення дітей на виховання, не цікавилася життям та здоров`ям своїх дітей, матеріально не допомагала та не ставила питання щодо повернення їх до неї на виховання. З початком повномасштабного воєнного вторгнення рф на територію України, діти були евакуйовані до м. Вупперталь, Німеччина.

У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав щодо дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 24 березня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

Представник позивача 21.06.2022 подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила долучити до матеріалів справи висновок органу опіки та піклування.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення засідання повідомлялась належним чином. Вчасно та у визначений законом спосіб не повідомила суд про причини неявки та їх поважність, відзив на позов не подавала.

За таких обставин, керуючись ст. 223 Цивільно-процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 1 ст. 289 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, наявні всі передбачені ч. 1 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України підстави та умови для заочного розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 09.01.2014, матір`ю ОСОБА_2 є відповідач. (а.с. 14).

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 04 квітня 2009 року, матір`ю ОСОБА_5 є відповідач, а батьком - ОСОБА_4 (а.с. 18).

Відповідно до свідоцтва про смерть від 20 вересня 2022 року серії НОМЕР_1 , ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 16).

Згідно висновку органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації (вих. № 106-5112 від 21.06.2023 року), 05.10.2022 розпорядженням № 459 Подільської районної в місті Києві державної адміністрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, враховуючи те, що Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 23.02.2022, дитина відібрана від відповідача, без позбавлення її батьківських прав, а відомості про батька внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. 05.10.2022 розпорядженням № 460 Подільської районної в місті Києві державної адміністрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, враховуючи те, що Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 23.02.2022, дитина відібрана від відповідача, без позбавлення її батьківських прав, а батько ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до інформації Подільського районного центру соціальних служб, відповідач перебувала під соціальним супроводом з 05.10.2021 по 23.05.2022 з метою повернення дітей. Під час супроводу не виконувала жодного з пунктів плану, на роботу влаштовуватись не планувала, регулярно зловживала спиртними напоями та вела аморальний спосіб життя. На консультацію до психолога жодного разу не з`являлася. У квартирі завжди було брудно, на кухні постійно розкидані порожні пляшки з під алкогольних напоїв. Діти були влаштовані до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей №1 Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). 24.06.2021 дітей було влаштовано до Центру, з того часу відповідач не з`являлася до позивача щодо вирішення питання про повернення дітей на виховання, не цікавилася життям та здоров`ям своїх дітей, матеріально не допомагала та не ставила питання щодо повернення їх до неї на виховання. З початком повномасштабного воєнного вторгнення рф на територію України, діти були евакуйовані до м. Вупперталь, Німеччина. Враховуючи той факт, що відповідач самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, не проявляє цікавості до життя та здоров`я своїх дітей, наявні підстави для позбавлення відповідача прав по відношенню до її малолітнього сина та неповнолітньої доньки (а.с. 33-34).

Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі за текстом - СК України), батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

У відповідності до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Пунктом 2 ч.1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю.

Конвенцією про права дитини (надалі за текстом - Конвенція), ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст. 152 СК України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За приписом ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

У ст. 9 Конвенції зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Аналіз зазначених положень закону, практики Європейського суду з прав людини дає можливість зробити висновок, що підставою позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї обставин, коли батьки внаслідок свідомої, винної поведінки не виконують своїх обов`язків щодо виховання, утримання, розвитку дітей, їх навчання та лікування і коли таку ситуацію неможливо виправити іншими заходами.

Позбавлення батьківських прав, відповідно до ст. 166 СК України, є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька та матері, так і для дитини.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позивачем доведено ті обставини, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток її дітей, не забезпечує необхідного медичного догляду та лікування, харчування. Судом не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідача у належному вихованні дітей, що свідчить про свідоме нехтування батьківськими обов`язками.

Суд бере до уваги надані стороною позивача докази щодо ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків протягом тривалого строку. Одночасно з тим, суд зазначає, що відповідачем не надано доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем батьківськими обов`язками щодо дитини, є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення батьківських прав, що буде відповідати інтересам дитини.

Таким чином, взявши до уваги докази, надані позивачем в обґрунтування позову, а також висновок органу опіки і піклування, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1073, 60 грн підлягає стягненню з відповідача на користь Держави.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 141, 265-267, 352-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав - задовольнити;

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянку України щодо дітей - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ;

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок;

Повне найменування сторін:

Позивач - Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації (адреса: 04070, м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 14, );

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянка України (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Заочне рішення може бути переглянуте Подільським районним судом міста Києва за письмовою заявою відповідача;

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Подільського районного суду міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин;

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення;

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення зазначених строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Київським апеляційним судом, якщо його не буде скасовано.

Суддя Володимир ГРЕБЕНЮК