Справа № 690/267/22
Провадження № 2/690/38/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м. Ватутіне

Ватутінський міський суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Линдюка В.С.,

секретар судового засідання Руденко В.М.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Дзюбан О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ватутінського міського суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Укрпошта» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на раніше займаній посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Ватутінського міського суду Черкаської області з позовною заявою за змістом якої просить визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення від 17.05.2022 року № 1100-к, поновити її на раніше займаній посаді, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також моральну шкоду в розмірі 100 000 (сто тисяч) грн., а також понесені витрати на правову допомогу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 27.12.2017 року працювала на посаді начальника відділення поштового зв`язку Полянецьке (далі ВПЗ Полянецьке) Черкаської дирекції акціонерного товариства «Укрпошта» (далі ЧД АТ «Укрпошта» та оскаржуваним наказом від 17.05.2022 року № 1100-к її з 27.05.2022 року звільнено із займаної посади за вчинення винних дій при обслуговуванні грошових цінностей, які дають підстави для втрати довір`я, на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України. Оскаржуваний наказ позивач отримала лише 06.06.2022 року та в ньому вказано, що підставою для винесення став акт службового розслідування за фактом нестачі грошових коштів у ВПЗ Полянецьке від 29.04.2022 року № 20-5-23. Водночас позивач не була ознайомлена з даним актом від 29.04.2022 року, а службова перевірка проведена без її участі, тому вважає його сумнівним. Крім цього, вказано, що позивач під час своєї роботи не отримувала примірників посадової інструкції та не ознайомлювалась з нею, а також не є матеріально відповідальною особою, оскільки договір про матеріальну відповідальність з нею не укладався, а коло своїх обов`язків вона знала з усних вказівок керівництва щодо дій які має вчиняти в той чи інший робочий день. Також вказала, що 27.05.2022 року в свій вихідний день позивач була вимушена приїхати на робоче місце, де під примусом керівництва під диктовку склала пояснюючу, суть якої їй не була зрозуміла, оскільки жодних документів, які б підтверджували факт нестачі з її вини грошових коштів у ВПЗ Полянецьке, їй не було надано. Крім іншого, позивачу не відомо чи відбувалось погодження її звільнення з профспілковою організацією, так як на відповідне засідання вона не запрошувалась. Додатково вказано, що позивач за час роботи на посаді начальника ВПЗ Полянецьке свою роботу завжди виконувала сумлінно, жодних зауважень та стягнень до неї не застосовувалось, а тому підстава втрати довір`я жодним чином відносно неї не може вважатися обґрунтованою. Незаконне звільнення спричинило моральні страждання позивачу, які вона оцінює в 100 000 грн., оскільки звільнення з підстав вчинення винних дій при обслуговуванні грошових цінностей, які дають підстави для втрати довіри, принизило її ділову репутацію, яка мала повагу серед мешканців с. Полянецьке Уманського району, а також призвело до суттєвого погіршення її матеріального становища, так як заробітна плата була її єдиним джерелом доходів, а в неї на утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей.

Представником відповідача, повноваження якого підтверджено довіреністю від 09.11.2021 року, надано до суду відзив на позовну заяву за змістом якого в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити. Вказана позиція мотивована тим, що ОСОБА_1 , яка працювала на посаді начальника ВПЗ Полянецьке, була матеріально відповідальною особою, оскільки безпосередньо обслуговувала грошові цінності, та відповідно до акту службового розслідування від 29.04.2022 року № 20-523 порушення нею на першому етапі формування мішка з готівковими коштами вимог щодо внутрішнього переміщення (пересилання) готівкових коштів між відділеннями поштового зв`язку та головною касою, які визначено Інструкцією про здійснення касових операцій у АТ «Укрпошта», призвело до втрати грошових коштів у розмірі 100 431 грн. У зв`язку з чим, відповідно до висновків акту службового розслідування від 29.04.2022 року № 20-523 оскаржуваним наказом від 17.05.2022 року ОСОБА_1 звільнено з посади начальника ВПЗ Полянецьке з 27.05.2023 року на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України. Також вказано, що первинною профспілковою організацією ЧД АТ «Укрпошта» не розглядалось питання згоди на звільнення ОСОБА_1 з посади ВПЗ Полянецьке, що зумовлено особливостями правового регулювання трудових відносин в умовах воєнного стану. Крім іншого, зазначено, що ОСОБА_1 не ознайомлено з актом службового розслідування від 29.04.2022 року

№ 20-523, оскільки воно проводилось не відносно неї, а за фактом виявлення відсутності грошових коштів. Додатково вказано, що оскаржуваний наказ про звільнення позивача відповідає положенням трудового законодавства, а підстави для задоволення інших похідних позовних вимог, у тому числі стягнення моральної шкоди, відсутні.

Позивач у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги з підстав, вказаних у позовній заяві. Додатково вказала, що нею 16.03.2022 року замовлено в головній касі ЧД АТ «Укрпошта» грошові кошти для виплати пенсій в розмірі 10 000 грн., однак їй привезли грошові кошти в розмірі 100 000 грн., а тому виникла необхідність повернення їх назад до головної каси ЧД АТ «Укрпошта». Однак у неї не було в наявності страхового мішка, який має спеціальний зелений колір, в який слід було б упаковувати грошові кошти, але враховуючи воєнний стан, а також небезпеку зберігання таких грошових коштів безпосередньо в поштовому відділенні, вона в телефонному режимі зі своїм безпосереднім керівником ОСОБА_3 та ОСОБА_4 узгодила те, що відправить ці грошові кошти назад до головної каси ЧД АТ «Укрпошта», та грошові залишки, які були в касі відділення, в звичайному мішку білого кольору з поміткою «головна каса». 23.03.2022 року нею упаковано грошові кошти в розмірі 100 431 грн. в звичайний мішок білого кольору, заповнено форму 16, та 24.03.2022 року передано їх ОСОБА_4 , яка відповідала за перевезення пошти з відділень поштового зв`язку безпосередньо до ДОП м. Умань, та особисто при ній поклала мішок з грошовими коштами безпосередньо до службового автомобіля окремо від інших відправлень. У подальшому, їй стало відомо, що вказані грошові кошти не надійшли до головної каси ЧД АТ «Укрпошта». Також вказала, що вона не мала слідкувати за рухом коштів, які вона відправила до головної каси ЧД АТ «Укрпошта», оскільки це вже був обов`язок ОСОБА_4 , яка в неї ці кошти прийняла. Крім цього, вказала, що за весь час роботи в неї не було жодних дисциплінарних стягнень та не вважає себе винуватою в тому, що під час переміщення грошові кошти в розмірі 100 431 грн., які вона відправила до головної каси ЧД АТ «Укрпошта», зникли. Додатково пояснила, що вона знала, що не можна передавати грошові кошти, які не поміщені в спеціальний страховий брезентовий мішок зеленого кольору, однак все ж таки передала кошти в звичайному білому мішку з поміткою «Черкаси головна каса», бо не було де зберігати таку значну суму, одночасно заповнивши бланки всіх необхідних форм.

Представник позивача адвокат Василенко Т.В., повноваження якої підтверджено ордером від 17.03.2023 року серії СА № 1050665, підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити, з підстав, які вказано в позовній заяві. Додатково вказала, що дії ОСОБА_1 не можуть бути підставою для втрати довір`я, оскільки всі свої дії вона узгоджувала з іншими особами, а за результатами службового розслідування за фактом нестачі грошових коштів у ВПЗ Полянецьке із займаної посади звільнено лише ОСОБА_1 , а інших осіб притягнуто до більш м`якого виду дисциплінарної відповідальності.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 , повноваження якого підтверджено довіреністю від 28.11.2022 року № 1304, вказав про безпідставність заявлених позовних вимог та необхідність відмови в їх задоволенні, з підстав, вказаних у відзиві на позовну заяву. Також вказав, що ОСОБА_1 є матеріально відповідальною особою та була ознайомлена з положенням про ВПЗ Полянецьке, як наслідок, була обізнана зі своїми обов`язками як начальника даного ВПЗ. Крім цього, повідомив, що посадові обов`язки начальника ВПЗ Полянецьке визначені в Положенні про ВПЗ Полянецьке Черкаської області Черкаської дирекції АТ «Укрпошта», а тому не є окремим документом. Додатково пояснив, що ОСОБА_1 безпосередньо винувата в тому, що грошові кошти не доїхали до головної каси ЧД АТ «Укрпошта», оскільки вони були упаковані нею не страховий брезентовий мішок зеленого кольору, а в звичайний білий мішок, який був відвантажений разом з іншими поштовими відправленнями, а в подальшому втрачений. Також зазначив, що відповідачем не заперечується факт передачі 24.03.2022 року ОСОБА_1 грошових коштів ОСОБА_4 , однак така передача відбулася з порушенням внутрішніх інструкцій, що й призвело до їх втрати. Окремо вказав, що звільнення позивача на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України за вчинення винних дій при обслуговування грошових цінностей, які дають підстави для втрати довір`я, не є видом дисциплінарного стягнення, а зумовлене тим, що роботодавець не може в подальшому довіряти позивачу питання щодо обслуговування грошових коштів.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 вказала, що станом на 24.03.2022 року вона працювала на посаді начальника пересувного відділення поштового зв`язку № 25 АТ «Укрпошта», та 24.03.2022 року під час обміну поштою прийняла від начальника ВПЗ Полянецьке ОСОБА_1 чорну сумку зі звітами та страховий мішок білого кольору з грошовими коштами на якому був штрих-код та відмітка «Черкаси», жодних відміток «головна каса» вона не бачила. Цей страховий мішок з грошовими коштами вона зберігала в сейфі автомобіля, а потім передала на дільницю обробки пошти (далі ДОП) м. Умань, разом з формою 16, яка підтверджує її наявність та вміст. Додатково пояснила, що в страхових рогозяних мішках зазвичай відправляються цінні відправлення, а грошові кошти лише в спеціальних брезентових мішках зеленого кольору.

Свідок ОСОБА_6 , оператор сортувального центру, в судовому засіданні вказала, що 24.03.2022 року з ВПЗ Полянецьке надійшов білий мішок з поміткою «Черкаси» без жодних позначень щодо наявності в ньому грошових коштів, а також за відсутності на ньому помітки «головна каса», який вона поклала до контейнеру з іншими документами для подальшої відправки в м. Черкаси.

Свідок ОСОБА_7 , листоноша по перевезенню пошти, вказав, надав показання за змістом яких не пам`ятає всіх обставин справи, але зазвичай всі отримані мішки в ДОП м. Умань він доставляє до центру обробки пошти (далі ЦОП) м. Черкаси, а страхові мішки до головної каси ЧД АТ «Укрпошта». Додатково вказав, що за результатами службової перевірки за фактом нестачі коштів до нього застосовано стягнення у вигляді позбавлення премії.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Заслухавши доводи позивача, представників сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 з 28.12.2017 року прийнято на роботу начальником ВПЗ Полянецьке, що підтверджується наказом ЧД ПАТ «Укрпошта» від 27.12.2017 року № 6641-к.

Відповідно до листка ознайомлення ОСОБА_8 як начальника ВПЗ Полянецьке ознайомлено з правилами внутрішнього трудового розпорядку, положеннями про відділення поштового зв`язку, посадовою інструкцією, про що свідчить її підпис.

Згідно змісту положення про ВПЗ Полянецьке ЧД АТ «Укрпошта», затвердженого наказом директора ЧД АТ «Укрпошта» від 30.04.2021 року № 924, з яким ОСОБА_1 , як начальника ВПЗ Полянецьке, ознайомлено 02.06.2021 року, передбачено, що ВПЗ, крім іншого, забезпечує збереження грошових коштів, цінностей, поштових відправлень та майна ВПЗ (п. 3.2.1), а начальник ВПЗ, у своїй роботі керується та повинен знати в межах компетенції, крім іншого, нормативні та розпорядчі документи товариства, філії, статут товариства, положення про філію (п. 4.1.2), а начальник ВПЗ, крім іншого, зобов`язаний забезпечити дотримання касової дисципліни при здійсненні касових операцій, контроль за дотриманням касової дисципліни операторами ВПЗ, облік грошових коштів та інших матеріальних цінностей, ведення касових операцій згідно з вимогами, визначеними чинним законодавством та нормативними документами товариства, достовірність та своєчасність складання звітності (п. 4.4.4), дотримання вимог внутрішніх нормативних документів товариства, що регламентують процес закриття операційного дня та формування касових документів у ВПЗ (п. 4.4.5), зберігання готівкових коштів, основних засобів та інвентаря, які закріплені за ВПЗ (п. 4.4.25), а також, що на начальника ВПЗ, крім іншого, покладається відповідальність за незабезпечення збереження грошових коштів, поштових відправлень, обладнання у ВПЗ, графіків обміну поштою (п. 4.6.6.), недотримання касової дисципліни при здійсненні касових операцій (п. 4.6.10), не передачу, несвоєчасну передачу/передачу в неповному обсязі документів працівниками ВПЗ, а також порушення вимог діючих внутрішніх нормативних документів товариства, що регламентують оформлення документів ВПЗ (п. 4.6.11).

Між ЧД ПАТ (АТ) «Укрпошта» та ОСОБА_1 як працівником ВПЗ Полянецьке 28.12.2017 року та 04.01.2019 року укладались договори про повну матеріальну відповідальність.

Згідно копій навчального плану та протоколів щодо підготовки ОСОБА_1 за посадою начальника ВПЗ Полянецьке ЧД АТ «Укрпошта» вбачається, що ОСОБА_1 в період часу з 15.11.2021 року по 17.12.2021 року пройшла навчання з питань, які безпосередньо відносяться до її службових обов`язків.

Положеннями п.п. 6.1, 6.3 розділу 6 Інструкції про здійснення касових операцій у АТ «Укрпошта», затвердженого наказом АТ «Укрпошта» від 11.06.2018 року № 720 (далі Інструкція № 720) передбачено, що начальники ВПЗ зобов`язані забезпечити схоронність готівкових коштів та цінностей у касах підпорядкованих підрозділів, забезпечити дотримання вимог нормативних документів АТ «Укрпошта» та нормативно-правових актів України, що регламентують здійснення касових операцій, своєчасно інформувати начальника ЦОФС/ЦПЗ про всі обставини, що загрожують безпеці зберігання готівкових коштів та цінностей у касах ВПЗ.

Згідно п. 6.20 розділу 6 Інструкції № 720 працівники ВПЗ несуть повну матеріальну відповідальність за збереження всіх прийнятих ними готівкових коштів та інших цінностей протягом робочого дня (зміни), недостачу/надлишки готівкових коштів та цінностей у сформованих ними пачках, корінцях та в іншій упаковці за їх підписами.

За змістом п. 7.14 розділу 7 Інструкції № 720 за відповідність сум готівкових коштів, зазначених у супровідних документах, правильне і своєчасне пакування банкнот та оформлення сумок з готівковими коштами у ВПЗ несуть відповідальність начальники/заступники начальників ВПЗ.

Порядок здавання понадлімітних залишків готівкових коштів ВПЗ або залишків готівкових коштів, які не будуть використані найближчим часом, регламентовано розділами 5, 8 Інструкції № 720.

Зі змісту п.п. 8.3-8.5 розділу 8 Інструкції № 720 вбачається, що здавання понадлімітних залишків готівкових коштів ВПЗ до Головної каси здійснюється після погодження з відповідальним працівником відділу готівкового менеджменту ЦОФС.

Відповідно до змісту п. 8.6 розділу 8 Інструкції № 720 брезентові сумки з понадлімітними залишками, що висилаються сільськими ВПЗ вкладаються у страхові мішки, на який заповнюється накладна ф. 16, в якій вказується номер брезентової сумки з понадлімітними залишками.

Згідно п. 11.1 розділу 11 Інструкції № 720 начальники ВПЗ несуть повну матеріальну відповідальність за збереження всіх прийнятих ними готівкових коштів та інших цінностей, а також за будь який збиток, завданий товариству внаслідок недбалих, необережних або навмисних дій.

Відповідно до накладної на відправлену пошту (ф. 16) від 23.03.2022 року № б/н з ВПЗ Полянецьке на адресу Головної каси ОСОБА_1 надіслано лист з оголошеною цінністю 100 431 грн. (т. 2 а.с. 222).

Оскаржуваним наказом від 17.05.2022 року № 1100-к звільнено ОСОБА_1 , начальника відділення поштового зв`язку Полянецьке, 27.05.2022 року за вчинення винних дій при обслуговування грошових цінностей, які дають підстави для втрати довір`я, пункт 2 статті 41 КЗпП України. Підставою для видачі даного наказу вказано копії акту службового розслідування за фактом нестачі грошових коштів у ВПЗ Полянецьке від 29.04.2022 року № 20-5023 та пояснюючої ОСОБА_1 . Відомості про звільнення ОСОБА_1 внесено до її трудової книжки серії НОМЕР_1 .

За змістом вищевказаного акту службового розслідування від 29.04.2022 року № 20-5023, проведеного комісійно, встановлено, що порушення нормативних документів АТ «Укрпошта» працівниками ЧД АТ «Укрпошта», зокрема начальником ВПЗ Полянецьке Жмуденко Ю.В. та іншими, призвело до зникнення під час пересилання страхового мішка № 785 в який було упаковано грошові кошти в розмірі 100 431 грн. Вказано, що начальником ВПЗ Полянецьке ОСОБА_1 на першому етапі формування мішка з готівковими коштами порушено вимоги щодо організації роботи з готівковими коштами, а саме вимоги до внутрішнього переміщення готівкових коштів між відділенням поштового зв`язку та головною касою, які визначено Інструкцією про здійснення касових операцій у АТ «Укрпошта», як наслідок, саме неналежне виконання нею службових обов`язків призвело до подальшого зникнення страхового мішка № 785 з грошовими коштами в розмірі 100 431 грн. Відповідно до висновків акту службового розслідування від 29.04.2022 року № 20-5023 вказано про наполягання комісії на розірванні трудового договору з начальником ВПЗ Полянецьке ОСОБА_1 за вчинення винних дій при обслуговуванні грошових цінностей, які дають підстави для втрати довір`я, п. 2 ст. 41 КЗпП України, а також висловлено пропозиції щодо застосування дисциплінарних стягнень у виді доган до інших винуватих працівників ЧД АТ «Укрпошта».

Листом від 27.05.2022 року № 09-228 Черкаською дирекцією АТ «Укрпошта» повідомлено ОСОБА_1 про її звільнення з 27.05.2022 року на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України, та необхідність отримання трудової книжки у відділі кадрового адміністрування ЧД АТ «Укрпошта».

Згідно акту від 06.06.2022 року ОСОБА_1 отримано наказ про звільнення, трудову книжку та довідку про проведений розрахунок при звільненні.

Відповідно до змісту п.п. 3.6.11, 3.6.17 додатку № 3 колективного договору АТ «Укрпошта», чинного на дату виникнення спірних відносин сторін, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані за ініціативою адміністрації, крім іншого, у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку адміністрації. Розірвання трудового договору з вказаних підстав може бути проведено лише за попередньою згодою первинної профспілкової організації, за винятком випадків звільнення працівника, який не є членом первинної профспілкової організації, що діє у товаристві (філії, безбалансовому виробничому підрозділі).

Встановленим судом фактам відповідають правовідносини, які регулюються Конституцією України, Кодексом законів про працю України (далі КЗпП України), Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Відповідно до змісту положень ч. 6 ст. 43 Конституції України, абз. 7 ч. 1 ст. 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, правовий захист від незаконного звільнення, сприяння у збереженні роботи.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи роботодавця може бути розірваний, крім іншого, у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку роботодавця.

Згідно висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 06.02.2018 року в справі № 521/4221/16, від 25.01.2021 року в справі № 296/4664/19, від 02.06.2021 року в справі № 592/8437/20, від 20.01.2023 року в справі № 296/2251/21, правовий аналіз п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що вона не передбачає обов`язкового настання для роботодавця негативних наслідків, чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов`язкової умови для звільнення працівника. Звільнення з підстави втрати довір`я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

Положеннями ч. 1 ст. 139 КЗпП України передбачено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна роботодавця, з яким укладено трудовий договір.

Судом достеменно встановлено, що безпосереднє обслуговування грошових цінностей було складовою трудової функції позивача, яка працювала на посаді начальника ВПЗ Полянецьке ЧД АТ «Укрпошта», що встановлено на підставі положення про ВПЗ Полянецьке ЧД АТ «Укрпошта», з яким її було ознайомлено 02.06.2021 року, договору про повну матеріальну відповідальність від 04.01.2019 року, п. 11 розділу 11 Інструкції № 720, тому її звільнення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України не суперечить вимогам трудового законодавства, так як відповідачем встановлено втрату грошових коштів в розмірі 100 431 грн., та цей факт сторонами не оспорюються.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 16.01.2018 року в справі № 490/9707/14-ц, від 02.06.2021 року в справі № 592/8437/20.

При цьому, суд враховує, що законодавче визначення поняття «втрати довір`я» відсутнє, тож воно є оціночним.

Водночас у постанові Верховного Суду від 16.01.2018 року в справі № 490/9707/14-ц вказано, що роботодавець негативно оцінює трудову діяльність працівника, що зумовлено невиконанням чи неналежним виконанням працівником своєї трудової функції, безпосередньо пов`язаної з обслуговуванням грошових, товарних і культурних цінностей, це й означає, що довір`я втрачено. Тобто вбачається втрата довір`я через невиконання чи неналежне виконання працівником своєї трудової функції, безпосередньо пов`язаної з обслуговуванням грошових, товарних і культурних цінностей. Отже, втрата довір`я не потребує окремого доказування.

Про суб`єктивне ставлення роботодавця до конкретної ситуації та зміна ставлення до працівника шляхом втрати довір`я до нього Верховним Судом також вказано в постанові від 29.06.2022 року в справі № 712/9873/20. При цьому, втрата довіри може бути обумовлена лише винними діями працівника, які він вчинив навмисно або необережно й завдав або міг завдати шкоди, що дає підстави роботодавцю виявити йому недовіру.

Положеннями ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 ст. 40 і пп. 2, 3 ст. 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України чи органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового та митного законодавства.

Водночас відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період воєнного стану норми статті 43 КЗпП України не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів.

Згідно змісту ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За вказаних обставин, суд критично оцінює доводи сторони позивача про те, що звільнення ОСОБА_1 відбулось без погодження з профспілковим комітетом, оскільки доказів того, що позивач була членом первинної профспілкової організації ЧД АТ «Укрпошта» та була обрана до профспілкових органів ЧД АТ «Укрпошта» чи АТ «Укрпошта» суду не надано.

Крім того, стороною позивача не надано жодних доказів щодо того, що ОСОБА_1 перед відправленням понадлімітних залишків грошових коштів до головної каси в розмірі 100 431 грн., не в відповідному страховому брезентовому мішку зеленого кольору, вказане погоджено з відповідальним працівником, як це вимагає змісту п.п. 8.3-8.6 розділу 8 Інструкції № 720, що б виключало винуватість її поведінки та дотримання внутрішніх організаційно-розпорядчих документів АТ «Укрпошта».

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд виходить з того, що посадові обов`язки позивача на посаді начальника ВПЗ Полянецьке були безпосередньо пов`язані з обслуговуванням грошових цінностей, а винуватість поведінки ОСОБА_1 , що призвела до втрати грошових коштів у розмірі 100 431 грн., встановлено актом службового розслідування за фактом нестачі грошових коштів у ВПЗ Полянецьке від 29.04.2022 року № 20-5-23, тож суд вважає, що у відповідача були достатні підстави для зміни суб`єктивного ставлення до позивача та прийняття оскаржуваного наказу про її звільнення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

При цьому, застосування до інших осіб, які вказано у висновках акту службового розслідування за фактом нестачі грошових коштів у ВПЗ Полянецьке від 29.04.2022 року № 20-5-23, заходів дисциплінарного стягнення не пов`язаних з їх звільненням, не може вважатися підставою для скасування оскаржуваного наказу про звільнення ОСОБА_1 .

Вказане обумовлено тим, що відповідно до змісту п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (зі змінами) розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.п. 2, 3 ст. 43 КЗпП України, не є заходом дисциплінарного стягнення, як наслідок, вимоги статей 148, 149 КЗпП України про строк і порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюються. Звільнення з підстав втрати довір`я суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т. ін.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я.

З огляду на вказане, оскільки судом відмовлено в визнанні незаконним та скасуванні оскаржуваного наказу про звільнення позивача від 17.05.2022 року № 1100-к, то відсутні підстави для поновлення її на раніше займаній посаді, а також стягнення з відповідача на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди в розмірі 100 000 (сто тисяч) грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог з вищевказаних підстав, суд враховує, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принципи, пов`язані з належним здійсненням правосуддя, положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суди зобов`язано давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторони. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (Рішення у справі «Проніна проти України» від 18.07.2006 року, Рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача, судових витрат зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, оскільки в задоволені позовних вимог судом відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354-355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Копію рішення суду вручити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 11.12.2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 08.12.2009 року Ватутінським МВ УМВС України в Черкаській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: акціонерне товариство «Укрпошта», , адреса місцезнаходження: вул. Хрещатик, 22, м. Київ.

Суддя Линдюк В.С.