Справа № 673/388/23
Провадження № 2/673/268/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2023 р. м. Деражня

Деражнянський районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Ягодіної Т.В.

за участю секретаря судового засідання Ставнічук Р.М.,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Деражнянської міської ради Хмельницької області про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на земельну ділянку та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася із означеним позовом до суду, вказавши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Масівці Деражнянського району Хмельницької області помер ОСОБА_2 , після смерті якого залишилося спадкове майно, яким є земельна ділянка площею 1,81 га, що знаходиться на території Гатнянської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХМ №090249 виданого 23.09.2003 року. Позивач є спадкоємцем до майна померлого ОСОБА_2 , проте при зверненні її до нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав на вказану земельну ділянку їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ на земельну ділянку, яким є державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХМ №090249, виданий 23.09.2003 року на підставі розпорядження Деражнянської райдержадміністрації №329 від 23.09.2003 року, тобто державна реєстрація права власності здійснена після смерті ОСОБА_2 .. Враховуючи наведене, позивач, просила визнати недійсним вказаний державний акт на право приватної власності на землю з підстав здійснення реєстрації права власності за ОСОБА_2 після його смерті, а також визнати за нею в порядку спадкування після смерті останнього право на земельну частку (пай), розміром 2,67 в умовних кадастрових гектарах у землі, що перебувала в колективній власності спілки селянських господарств 1-Травня с. Гатна Хмельницької області.

Ухвалою судді від 14.04.2023 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив.

Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст.178 ЦПК України.

В судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги вона підтримала у повному обсязі та просить задоволити їх з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подавши клопотання про розгляд справи у його відсутність, в якій при винесенні рішення покладається на думку суду.

Дослідивши матеріали справи та письмові клопотання учасників справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим повторно 23.02.2023 року Деражнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно.

В березні 2023 року позивач звернулася до нотаріуса із заявою про оформлення спадкових прав на означену земельну ділянку, проте їй в цьому було відмовлено у зв`язку з тим, що державна реєстрація права власності ОСОБА_2 на таку земельну ділянку відбулася після його смерті.

У зв`язку з наведеним позивач звернулася до суду за захистом свого порушеного права.

Вирішуючи обґрунтованість доводів позивача, наведених в обґрунтування позову, судом встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками її значаться ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

В свою чергу ОСОБА_3 уклала шлюб 05.05.1958 року із ОСОБА_5 та змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».

Встановлено, що ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

Відповідно до свідоцтва по народження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 та батьками її значаться ОСОБА_5 та ОСОБА_9 .

В свою чергу ОСОБА_8 уклала шлюб 16.07.1978 року із ОСОБА_10 та змінила прізвище на « ОСОБА_11 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу.

Дослідивши спадкову справу до майна померлого ОСОБА_2 , встановлено, що ОСОБА_1 14.03.2023 року звернулася до першої Хмельницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Довідкою виданою Старостинським округом з центром в с. Богданівці Хмельницької міської ради Хмельницької області №25 від 07.03.2023 року підтверджується, що ОСОБА_2 дійсно був зареєстрований і проживав по АДРЕСА_1 . Фактично в управління спадковим майном вступила ОСОБА_1 , яка була зареєстрована та проживала з ОСОБА_2 на день смерті.

Судом встановлено, що померлому ОСОБА_2 за життя належало права на земельну частку (пай), що перебувало у колективній власності спілки селянських господарств 1-Травня, що в с. Гатна Деражнянського району Хмельницької області, що підтверджуються сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХМ №050676, згідно якого ОСОБА_2 набув право на земельну частку (пай) розміром 2,67 в умовах кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Як вбачається з державного акта на право колективної власності на землю серії ХМ 0025 спілці селянських господарств 1-травня село Гатна передано землі у колективну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 11.09.1995 року.

Відповідно до п.2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), сільськогосподарського кооперативу (далі СК), сільськогосподарського акціонерного товариства (далі САТ), в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельну частку (пай) здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на земельну частку (пай).

На момент видачі державного акта на право колективної власності від 11.09.1995 року, ОСОБА_2 був включений до списку громадян-членів КСП.

Даний факт також підтверджується списком громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу абро товариства ОСОБА_2 значиться під №371.

Відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) вбачається, що ОСОБА_2 значиться під №292.

Аналізуючи наведені норми закону, а також встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_2 за життя набув право на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності спілки селянських господарств 1- Травня с. Гатна Деражнянського району Хмельницької області і таке право входить до складу спадкової маси після його смерті.

З огляду на наведене, суд вважає обґрунтованими твердження позивача про те, що вона позбавлена можливості у встановленому законом порядку оформити свої спадкові права на означене спадкове майно.

Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК Української РСР (в редакції Закону, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 ) спадкоємство здійснюється за законом і заповітом.

Згідно ст.549 цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.529 цього Кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання за позивачем ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 права на земельну частку (пай) розміром 2.67 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у колективній власності спілки селянських господарств 1-Травня с. Гатна Деражнянського району Хмельницької області.

Відповідно до зазначеного державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХМ №090249, виданого 23 вересня 2003 року, ОСОБА_2 був власником земельної ділянки, площею 1,81 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Гатнянської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області.

Виходячи з наведеного, приймаючи до уваги, те, що державна реєстрація права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 1,81 га, а також сама видача державного акта відбулися після смерті останнього, суд приходить до висновку, що у ОСОБА_2 , як у спадкодавця, право власності на земельну ділянку площею 1,81 га не виникло, а тому останнє не увійшло до складу спадкового майна після його смерті.

Відповідно до ст.. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом захисту певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18; від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, провадження № 12-187гс18; від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, провадження № 14-338цс18;від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, провадження № 14-364цс19; від 06 квітня 2021 року у справі № 925/642/19, провадження № 12-84гс20 та інших.

Водночас застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 жовтня вересня 2022 року у справі 910/14224/20, провадження № 12-20гс22).

Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин(постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 378/596/16-ц, провадження № 14-545цс19).

Таким чином вимоги позову про визнання недійсним державного акта не призведе до відновлення права власності на земельну ділянку, а тому така не є ефективним способом захисту, в зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХМ №090249 виданого 23.09.2003 року недійсним .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 23, 81, 258, 259, 263-268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання : АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий Хмельницьким МВ УМВС України в Хмельницькій області 18.052002 року, ідентифікаційний номе НОМЕР_5 ) до Деражнянської міської ради Хмельницької області (місце проживання : вул. Миру, 11/1, м. Деражня Хмельницької області) про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на земельну ділянку та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право на спадкове майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яким є право на земельну частку (пай) розміром 2.67 в умовних кадастрових гектарах, що перебувала у колективній власності спілки селянських господарств 1-Травня с. Гатна Деражнянського району Хмельницької області, відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ №050676, виданого на ім`я ОСОБА_2 , зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №292.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлене 16.10.2023 року.

Суддя: Т. В. Ягодіна