Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/5323/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2023 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Роман К.С., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування Пийтерфолвівської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бровді І.А., звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Пийтерфолвівської сільської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 29 травня 2010 року, між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстровано у виконкомі Пийтерфолвівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом № 7. Під час шлюбу у подружжя ОСОБА_2 народилося двоє дітей - ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 , про що видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 30 квітня 2014 року та ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дочка ОСОБА_5 , про що видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 05 жовтня 2016 року. З початку 2023 року, а саме із січня, через постійні сварки, разом не проживають, відповідач з дочкою проживає у будинку батьків де народилась, а саме проживає за адресою АДРЕСА_1 , а позивач з сином проживають за адресою АДРЕСА_2 ,у будинку, який належить позивачу на праві приватної власності. Подружнє життя між позивачем та відповідачкою, не склалось, вони не зійшлися характерами, у них різні погляди на життя. Уже на протязі більше семи місяців проживають окремо, вони припинили подружні відносини, шлюб існує тільки формально. У зв`язку з цим позивач просить шлюб розірвати.

Разом із позовною вимогою про розірвання шлюбу позивач просить суд визначити місце проживання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним та вказує, що має повну можливість забезпечити належні умови проживання для дитини, повною мірою займатися вихованням сина, дати освіту та добробут. Наміру перешкоджати відповідачці в здійсненні її прав та обов`язків щодо сина він не має. Дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач просить залишити проживати з відповідачкою.

Позивач вказує, що у період часу, від коли вони разом з дружиною не проживають, син ОСОБА_4 проживає разом із ним, дружина сином не цікавиться, не виховує його, в тому числі, не піклується про його духовний, моральний та фізичний стан. Фактично син перебуває повному майновому утриманню позивача і тільки він турбується про його духовний та фізичний стан. Тому просить встановити факт, що має для нього юридичне значення - факт того, що він, ОСОБА_1 самостійно виховує та утримує неповнолітню дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_2 .

Позивач та його представник про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в підготовче засідання не з`явилися, однак представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у їхвідсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд такі задоволити.

Відповідачка будучи належним чином, своєчасно повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в підготовче засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнає частково: на розірвання шлюбу згідна, але бажає, щоб дочка та син проживали разом з нею. Справу просить розглянути у її відсутність.

Представник третьої особи будучи належним чином, своєчасно повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в підготовче засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання вимог позивача.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29 травня 2010 року у у виконкомі Пийтерфолвівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом № 7., що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 29.05.2010 .

Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей - син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Факт родинних відносин між сторонами та їх сином встановлено рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25.06.2014 по справі за № 299/1999/14-ц.

Спільне подружнє життя у сторін не склалося. Різні характери та погляди на сімейне життя призвели до розпаду сім`ї. Між ними відсутнє взаєморозуміння.

З січня 2023 року сторони проживають окремо.

Шлюб сторін носить формальний характер.

Позивач остаточно визначився і зберегти шлюб не бажає. Наполягає на розірванні шлюбу.

Відповідачка на розірвання шлюбу згідна.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

У відповідності із ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім`ї носить стійкий характер, сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та інтересам їх неповнолітніх дітей, що має істотне значення, а відтак, позовні вимоги по розірвання шлюбу слід задовольнити.

Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

У рішенні ЄСПЛ від 02 лютого 2016 року у справі «N.TS. та інші проти Грузії» зазначено, що обов`язок національних органів влади вживати заходів для полегшення возз`єднання, проте не є абсолютним. Возз`єднання одного з батьків з дитиною, яка деякий час прожила з іншими особами, може бути неможливо реалізувати негайно і може знадобитися проведення підготовчих заходів для цього. Характер та обсяг такої підготовки залежатимуть від обставин кожного випадку, але розуміння та співпраця всіх зацікавлених сторін завжди буде важливим компонентом. Хоча національні органи влади повинні зробити все можливе для сприяння такому співробітництву, будь-яке зобов`язання щодо застосування примусу в цій сфері має бути обмеженим, оскільки інтереси, а також права і свободи всіх зацікавлених осіб повинні бути враховані, а особливо найкращі інтереси дитини та її права.

Як встановлено з матеріалів справи між сторонами не досягнуто згоди щодо місяця проживання їх дітей, зокрема неповнолітнього сина ОСОБА_4 .

З січня 2023 року син сторін ОСОБА_4 проживає із своїм батьком ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_2 , а дочка ОСОБА_5 проживає разом із матір`ю ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 проживає у будинку за адресою АДРЕСА_2 , що належить йому на праві приватної власності.

У будинку за адресою АДРЕСА_2 є належні умови проживання, будинок складається із чотирьох великих кімнат, син ОСОБА_4 має свою окрему кімнату, будинок також обладнаний усіма належними комунікаціями та зручностями.

Фактично син позивача ОСОБА_4 перебуває повному майновому утриманню позивача, який турбується про його духовний та фізичний стан.

У відповідності до вимог ст. ст. 315, 319 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, у випадках коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справі № 363/214/17-ц від 22.08.2018, прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Факт, який просить встановити позивач є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника та можливість безперешкодної реалізації його особистих прав.

Встановлення місця проживання малолітнього сина разом із позивачем та встановлення факту перебування неповнолітньої дитини на його особистому вихованні і утриманні позивачу потрібно з метою захисту прав та інтересів його дитини та прав позивача як батька, у тому числі, переміщення позивача і його дитини без нотаріальної згоди матері тощо. Чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, він не пов`язаний з вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе.

Іншого позасудового порядку встановлення даного факту, передбаченого законом, немає.

Згідно висновку органу опіки та піклування Пийтерфолвівської сільської ради , затвердженого рішенням виконавчого комітету Пийтерфолвівської сільської ради від 26.09.2023 № 70 встановлено, що органу опіки та піклування вважає доцільним визначення місця проживання малолітнього сина сторін з батьком, а малолітньої дочки сторін - з матір`ю.

Принципом 6 «Декларації прав дитини» від 20 листопада 1959 року визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Судом встановлено, що позивач має постійне місце проживання, утримує сина матеріально, аморальний спосіб життя не веде.

Аналізуючи вищенаведені обставини та враховуючи вимоги норм сімейного законодавства, суд вважає доцільним визначити місце проживання дітей сторін наступним чином: сина ОСОБА_4 , залишити проживати разом з батьком, а дочку ОСОБА_5 - разом з матір`ю, що повністю відповідає інтересам дітей.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 18, 81, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст.110, 112, 160, 161 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволити.

Шлюб, укладений 29 травня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований у виконкомі Пийтерфолвівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом № 7 - розірвати.

Визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , та визначити місце проживання малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_4 .

Встановити той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий 28.07.2004 Виноградівським РВ УМВС України в Закарпатській області, картка платника податків № НОМЕР_5 , самостійно виховує та утримує неповнолітню дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_2 , картка платника податків № НОМЕР_6 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16.10.2023.

ГоловуючийТ. Ю. Левко