РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/8748/23

Номер провадження 2/495/4158/2023

28 вересня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Анісімової Н.Д.,

при секретарі судового засідання Коліниченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, суд

ВСТАНОВИВ:

24.08.2023 року ОСОБА_1 (далі Позивач) до ОСОБА_2 (далі Відповідач) про стягнення аліментів, у якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 6 000,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 26.07.2023 року і до повноліття дитини.

Стислий виклад позиції позивача

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06 вересня 2018 року позивач уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований у Київському районному відділі ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області, про що зроблений актовий запис № 2028.

У шлюбі у сторін народилася дитина син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 07.11.2019 року складено відповідний актовий запис № 5152.

Дитина проживає разом з позивачем. На теперішній час відповідач фінансово в утриманні дитини не допомагає та участі у цьому процесі не бере. У той же час всі побутові витрати на дитину (продукти харчування, засоби гігієни, подорожі, організацію свят, ліки тощо) - позивач здійснює самостійно, власними коштами. При цьому дитині, яка росте, потрібно постійно, а не разово відновлювати та оновлювати одяг, взуття, засоби гігієни тощо. Також їх спільного сина потрібно розвивати у різних напрямках (спортивному, духовному, мовному), що теж потребує відповідних витрат.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідач з початку 2022 року не бере участі у вихованні та утриманні спільної дитини.

В одиночку позивачу важко забезпечити належний рівень життя дитини, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини, тому здоровий та працездатний батько зможе сплачувати аліменти у твердій грошовій формі в розмірі 6 000,00 грн.

Стислий виклад позиції відповідача

Відповідач вважає, що позовні вимоги стосовно аліментів не підлягає задоволенню, а факти викладені в позовній заяві, не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства України виходячи з наступного.

Вважає твердження позивача про те, що відповідач жодного утримання на дитину не надає є необґрунтованими та не доведеними належними та допустимими доказами. Зазначає, що починаючи з дня народження дитини і по теперішній час, він не припиняв матеріально допомагати позивачу, передаючи їй гроші на дитину, до моменту виїзду її з дитиною за межі України у зв`язку з військовим станом.

Також звертає увагу суду на те, що у теперішній час відповідач не працевлаштований та постійного заробітку немає. Його нерегулярних заробітків вистачає лише на їжу та предмети першої необхідності, крім того у відповідача наявні заборгованості за відкритими виконавчими провадженнями.

Максимальна грошова сума аліментів, яку відповідач може надавати на утримання дитини становить прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Тобто прожитковий мінімум на 2023 року на дитину віком до 6 років складає 2 272,00 грн. на місяць до досягнення дитиною повноліття.

Процесуальні дії у суді, заяви та клопотання учасників процесу

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.08.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач у судове засідання не з`явилась, але її представник адвокат Прошина Кристина Вячеславівна надала суду заяву про розгляд справи за відсутності особи, якою просила суд розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

У зв`язку із не виявленням обставин, які перешкоджають судовому розгляду, враховуючи вказані заяви сторін, керуючись положеннями ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 06.10.20189 року сторони уклали шлюб, що підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу сторони малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 5152;

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_2 /відповідач/ та ОСОБА_1 /позивач/ є батьком та матір`ю, відповідно, малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Син проживає разом з матір`ю за її зареєстрованою адресою: АДРЕСА_1 , та знаходяться на її утримані, що не спростовується відповідними доказами.

Нормативно-правове обґрунтування

Згідно із статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Проживання окремо не звільняє від виконання цього обов`язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобов`язаний роботи все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України).

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно із частиною третьою статті 181СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Частина перша статті 182СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини другої статті 182 СК мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною дев`ятою статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Як визначено пунктом 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України» на 2023 рік розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років складає: з 1 січня 2023 2 272,00 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Висновки суду

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на дітей можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Розглядаючи спір по суті, суд ураховує, що прожитковий мінімум є мінімальною гарантією загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує тільки мінімальні потреби дитини.

Отже, беручи до уваги потреби дитини з урахуванням її віку та стану здоров`я, матеріальне становище сторін, а також рівність обов`язку батьків по утриманню дитини, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з відповідача 3 000,00 грн. на утримання малолітнього сина щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня, коли позивач звернулась із позовом до суду, тобто з 24.08.2023 року.

Розподіл судових витрат

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за позовними вимогами про стягнення аліментів, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 гривень.

Керуючись статтями 180-182,81, 184, 191 СК України, ст. ст. 4, 12-13, 258, 259, 263, 265, 268, 354, 430 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3 000,00 (трьох тисяч) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 24.08.2023 року, і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) 1073,60 гривень (одну тисячу сімдесят три гривні шістдесят копійок) судового збору в дохід держави.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження,якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 28.09.2023 року.

Суддя Н.Д. Анісімова