Справа №:2-6777/11
Провадження №: 2-ві/755/22/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2023 р. Дніпровський районний суд міста Києва, в складі: головуючого судді - Гаврилової О.В., розглянувши в порядку письмового провадження, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, заяву правонаступника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник - ОСОБА_3 , про відвід судді Савлук Т.В., яка подана в межах розгляду цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступник - Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Інвест Кредо», до ОСОБА_1 , правонаступник - ОСОБА_2 , та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні судді Дніпровського районного суду міста Києва Савлук Т.В. перебуває цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступник - Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Інвест Кредо», до ОСОБА_1 , правонаступник - ОСОБА_2 , та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

За матеріалами справи вбачається, що 04 грудня 2012 року Дніпровським районним судом міста Києва (головуючий суддя Виниченко Л.М.) ухвалено заочне рішення про задоволення позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

26 липня 2021 року Дніпровським районним судом міста Києва (головуючий суддя Савлук Т.В.) постановлено ухвалу про задоволення заяви відповідача ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 грудня 2012 року.

25 листопада 2021 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» про допуск процесуального правонаступництва, допущено процесуальне правонаступництво позивача - ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо».

09 грудня 2021 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого судового засідання та призначено розгляд справи по суті.

ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач ОСОБА_1 помер.

06 вересня 2022 року Київським апеляційним судом постановлено ухвалу про зупинення провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 25 листопада 2021 року у цивільній справі №2-6777/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - до залучення у справі правонаступника померлого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

09 травня 2023 року Київським апеляційним судом постановлено ухвалу про здійснення заміни відповідача ОСОБА_1 на його правонаступника ОСОБА_2 при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 25 листопада 2021 року.

11 липня 2023 року Київським апеляційним судом винесено постанову про залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , якою ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 25 листопада 2021 року залишено без змін.

10 жовтня 2023 року до суду надійшла заява правонаступника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник - ОСОБА_3, про відвід головуючого у справі судді Савлук Т.В., за змістом якої представник на 59 сторінках посилається на процесуальні порушення, які на її думку, допущені при розгляді цієї цивільної справи, вказує на прийняті у справі судом першої інстанції процесуальні рішення, які оскаржувались стороною відповідача в апеляційному та касаційному порядку. Заява про відвід містить клопотання, детальний аналіз матеріалів цивільної справи та доведення власної позиції щодо перспектив розгляду справи, а також міркування щодо упередженості судді.

У відповідності до абзацу першого ч.3 ст.40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2023 року заяву про відвід визнано необґрунтованою та передано заяву про відвід для вирішення в порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподіл судової справи між суддями від

16 жовтня 2023 року вирішення питання про відвід судді передано судді Гавриловій О.В.

Згідно ч.7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі.

Відповідно до ч.8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове за сідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Суд не вбачає необхідності повідомляти учасників справи про судове засідання, а тому відповідно до вимог ч. 8 ст. 40 ЦПК України розгляд даної заяви проводиться без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши доводи заявленого відводу, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 ЦПК України, цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються одноособово суддею, який є головуючим і діє від імені суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Статтею 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

В той же час, належних доказів і переконливих аргументів, які б підтверджували наявність обставин, визначених у ст. 36, 37 ЦПК України, які б унеможливлювали участь судді Савлук Т.В. у розгляді даної справи, заявником не наведено.

Викладена в заяві про відвід незгода заявника з прийнятими суддею процесуальними рішеннями та тлумаченням законодавства також не є підставою для відводу судді, що прямо визначено частиною 4 ст.36 ЦПК України.

Що ж стосується доводів заяви про наявність сумнівів у безсторонності та неупередженості головуючого в результатах розгляду справи, слід зазначити, що за вимогами ч. 3 та ч. 4 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.

У рішенні від 09.11.2006 року по справі «Білуха проти України» Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначено, що відповідно до сталої практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності («Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 та 30; «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-ХІІ). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду («Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного («Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

У рішенні від 10 грудня 2009 р. у справі «Мироненко та Мартенко проти України» ЄСПЛ дійшов висновку, що український суд не був безстороннім за об`єктивним критерієм.

На обґрунтування свого висновку ЄСПЛ звернув увагу на те, що, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності.

Тобто, при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді, позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.

Змагальність судового процесу та покладення на суд обов`язку здійснювати цивільне судочинство об`єктивно та неупереджено є передумовою того, що рішення по суті справи може бути ухвалено як на користь позивача, так і відповідача, що не свідчить про зацікавленість або упередженість судді.

У § 81 рішення у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що «неупередженість» в сенсі статті 6 Конвенції має визначатися суб`єктивною оцінкою на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто жоден із членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивною оцінкою - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які законні сумніви з цього приводу (рішення у справах «Bulut v. Austria» від 22 лютого 1996 року, Reports 1996-II, с. 256, § 31 та «Thomann v. Switzerland» від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 815, § 30). У межах об`єктивної оцінки має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо неупередженості судів.

Підстави для відводу судді можуть мати об`єктивний чи суб`єктивний характер.

Пряма чи побічна заінтересованість судді у результаті розгляду справи може бути підставою як для відводу, так і для самовідводу. Заінтересованість може мати юридичний або побутовий характер. Юридична заінтересованість судді має місце, якщо від результату вирішення спору у нього виникнуть, зміняться або припиняться певні права або обов`язки. Побутова або фактична заінтересованість полягає в тому, що рішення суду може мати вплив на особисті стосунки судді з оточуючими.

Якщо заяву про відвід з цих підстав подає особа, яка бере участь у справі, підстави відводу потребують доказування.

Для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Крім того, обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Проте, всі викладені в заяві про відвід доводи та міркування заявника, є його суб`єктивними судженнями, не підтвердженими відповідними доказами.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені доводи в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви правонаступника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник - ОСОБА_3 , про відвід судді Савлук Т.В., яка подана в межах розгляду цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступник - Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Інвест Кредо», до ОСОБА_1 , правонаступник - ОСОБА_2 , та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На підставі викладеного та керуючись статтями 34, 36, 37, 40, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні заяви правонаступника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник - ОСОБА_3 , про відвід судді Савлук Т.В., яка подана в межах розгляду цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступник - Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Інвест Кредо», до ОСОБА_1 , правонаступник - ОСОБА_2 , та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступник - Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Інвест Кредо», до ОСОБА_1 , правонаступник - ОСОБА_2 , та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - передати для продовження розгляду в тому ж складі суду.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 354 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо, скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. (п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України).

Суддя: