Справа № 569/9564/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

при секретарі Литвиненко В.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 в інтересах якого діє адвокат Грозік І.І. звернувся до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати за ОСОБА_4 майнові права на частину нежитлового приміщення, загальною площею 2,1 кв.м., на одинадцятому поверсі, другого підїзду багатоповерхового житлового будинку по АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 94 530 грн. 00 коп. компенсації за частку автомобіля марки NISSAN NOTE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2009 року виготовлення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який було зареєстровано 28 лютого 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 жовтня 2022 року, ухваленого в справі № 569/25824/21, зазначений шлюб, було розірвано. За час шлюбу позивача з відповідачкою, крім іншого майна, було набуто: автомобіль марки NISSAN NOTE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2009 року виготовлення, зареєстрований 30 травня 2020 року; майнові права на нежитлове приміщення, загальною площею 2,1 кв.м., на одинадцятому поверсі, другого під`їзду багатоповерхового житлового будинку по АДРЕСА_1 . При цьому, зазначене нежитлове приміщення, на даний час, не передано по акту прийому-передачі в порядку, передбаченому договором купівлі-продажу майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва нежитлового призначення від 15.05.2015, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Рівненський молодіжний жилий комплекс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «МЖК-СІМ`Я», в якому відповідачка являється заміненим новим власником, згідно з договором від 05.06.2018 про заміну сторони в даному договорі (відступлення прав вимоги). Враховуючи те, що зазначене майно набуте позивачем та відповідачкою за час шлюбу, то і вони є об`єктами права спільної сумісної власності. Як стало відомо у відповідь на адвокатський запит автомобіль NISSAN NOTE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2009 року виготовлення, відповідачкою було відчужено ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу № 6726/21/063130 від 02.10.2021. При цьому, згоди на таке відчуження ОСОБА_4 не давав і навіть не знав про укладення зазначеного договору купівлі-продажу відповідачкою. Відповідачка не сплатила позивачу половини вартості вищезазначеного автомобіля. Таким чином, вважає, що відповідачка зобов`язана сплатити на користь позивача половину вартості проданого без його згоди автомобіля. Середня ринкова вартість зазначеного автомобіля, станом на 08 травня 2023 року становить 189060 гривень і підтверджується довідкою, виданою приватним підприємцем, оцінювачем ОСОБА_6 . Таким чином, половиною грошових коштів, які відповідачка зобов`язана сплатити позивачу становить 94530 гривень. Щодо вищезазначеного нежитлового приміщення, то за викладених вище обставин, ОСОБА_4 має право на визнання за ним 1/2 частки майнових прав на нього.

10.07.2023 року від представника відповідача адвоката Семенюк М.О. до суду надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві зазначає, що відповідач визнає позовні вимоги в частині визнання за ОСОБА_4 майнових прав на частину нежитлового приміщення, загальною площею 2,1 кв.м., на одинадцятому поверсі, другого підїзду багатоповерхового житлового будинку по АДРЕСА_1 . Щодо позовної вимоги про стягнення компенсації за частку автомобіля марки NISSAN NOTE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2009 року виготовлення заперечує. Зазначає, що з 28 лютого 2013 року до 22 листопада 2022 року сторони перебували у шлюбі. Спірний транспортний засіб експлуатувався та продавався в інтересах сім`ї. Відповідачка з позивачем на той момент проживали разом, мали нормальні сімейні та подружні стосунки, позивачу було достеменно відомо про продаж даного автомобіля. Кошти, отримані внаслідок відчуження транспортного засобу, були витрачені в інтересах сім`ї. На той час ні відповідачка, ні позивач не працювали, а тому була потреба в коштах на життєві потреби, в тому числі на утримання спільного сина. До того ж ОСОБА_4 планував їхати за кордон, тому на дорогу також необхідні були гроші. У кінці жовтня 2021 року позивач виїхав у Польшу. Отже, саме у зв`язку із вищевказаним, було прийнято рішення продати автомобіль, а гроші використати на благо сім`ї. Тому твердження позивача, що він дізнався про відчуження автомобіля лише зараз є неправдивим та таким, що не відповідає дійсності. Заперечуючи факт надання згоди на відчуження спільного майна, позивач не надав доказів відсутності такої згоди. Крім того, із позовними вимогами про визнання недійсним договору, укладеного без згоди іншого з подружжя позивач не звертався. У зв`язку із наведеним, просить відмовити в задоволенні позовної вимоги про компенсацію 1/2 вартості транспортного засобу.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 жовтня 2022 року, у справі № 569/25824/21, було розірвано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції 28 лютого 2013 року, актовий запис №200 .

Згідно договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва нежитлового призначення від 15.05.2015, Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівненський молодіжний жилий комплекс» (первинний власник) передає у власність Товариству з обмеженою відповідальністю «МЖК-СІМ`Я» (новий власник) майнові права на нежитлове приміщення загальною проектною площею 2.1 кв.м. на одинадцятому поверсі другого під`їзду в другій черзі багатоповерхового житлового будинку (будівельний АДРЕСА_2 (друга черга МКР МЖК), а новий власник приймає майнові права на вказане нежитлове приміщення.

Згідно Договору від 05.06.2018 року про заміну сторони у Договорі купівлі-продажу майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва нежитлового призначення від 15.05.2015 року (відступлення прав вимоги) ОСОБА_2 являється заміненим новим власником. Відповідно до договору (про відступлення прав вимоги) зі згоди первинного власника новий власник передає, а змінений новий власник приймає на себе права та обов`язки сторони (нового власника) у Договорі купівлі-продажу майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва нежитлового призначення від 15.05.2015 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Рівненський молодіжний жилий комплекс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «МЖК-СІМ`Я». Об`єктом незавершеного будівництва нежитлового призначення відповідно до Договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва нежитлового призначення від 15.05.2015 року, є нежитлове приміщення, загальною проектною площею 2.1 кв.м. на одинадцятому поверсі другого під`їзду в другій черзі багатоповерхового житлового будинку (будівельний АДРЕСА_2 (друга черга МКР МЖК).

При цьому, зазначене нежитлове приміщення, на даний час, не передано по акту прийому-передачі в порядку, передбаченому договором купівлі-продажу майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва нежитлового призначення.

Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу поділу майна подружжя. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України, Цивільного кодексу України.

Майном як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 ЦК України).

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Виходячи з вищевикладеного, майнові права на нежитлове приміщення, загальною площею 2,1 кв.м на одинадцятому поверсі, другого під`їзду багатоповерхового житлового будинку по АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до зазначених вище норм права, вимога позивача ОСОБА_4 про визнання за ним майнових прав на 1/2 частину нежитлового приміщення, загальною площею 2,1 кв.м на одинадцятому поверсі, другого під`їзду багатоповерхового житлового будинку по АДРЕСА_1 , підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено, що майнові права на нежитлове приміщення були придбані сторонами по справі в інтересах сім`ї, за згодою позивача та за спільні кошти, також цій частині сторони не заперечували щодо визнання права власності на майнові права в рівних частках.

Щодо стягнення з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_4 94530 гривень компенсації за 1/2 частку автомобіля марки NISSAN NOTE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2009 року виготовлення суд зазначає наступне.

З листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській області від 24.03.2023 року №31/29аз-17-23 вбачається, що за наявною інформацією в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, 30.05.2020 року на підставі вантажно-митної декларації №UA204040/2020/001344 від 13.03.2020, посвідчення митниці №RV0050554 від 13.03.2020, за гр. ОСОБА_2 зареєстровано транспортний засіб марки «NISSAN» модель «NOTE», 2009 року випуску, об`єм двигуна 1386, який 02.10.2021 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в суб`єкта господарювання №6726/21/063130 від 02.10.2021, перереєстровано на гр. ОСОБА_5 . В судовому засіданні встановлено, що 02.10.2021 року незадовго до розірвання шлюбу між сторонами 21.10.2021 року автомобіль реалізовано матері відповідачки ОСОБА_5 , яка на момент реєстрації вищезаначеного транспортного зі слів відповідачки не мала відповідного права на керування транспортним засобом.

В судовому засіданні встановлено, що незадовго до розірвання шлюбу між сторонами (рішення суду 21.10.2021 року) відповідач ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в суб`єкта господарювання №6726/21/063130 від 02.10.2021 здійснила продаж автомобіля «NISSAN» модель «NOTE», 2009 року своїй матері ОСОБА_5 , яка на момент реєстрації вищезаначеного транспортного зі слів відповідачки не мала відповідного права на керування транспортним засобом.

Слід також зазначити, що матеріали справи не містять згоди позивача на відчуження транспортного засобу «NISSAN» модель «NOTE» придбаного сторонами у період шлюбу.

Частиною 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.

В пункті 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено про рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України.

У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Такі правові висновки, викладені у постановах Верховного суду від 25 серпня 2020 року у справі №486/615/18 (провадження №61-16131св19) та від 19 серпня 2020 року у справі №728/846/19 (провадження №61-4672св20).

Суд відхиляє позицію сторони відповідача, що кошти були витрачені на потреби сім`ї, оскільки матеріали справи таких доказів не містять.

Таким чином, з урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 майнові права на частину нежитлового приміщення, загальною площею 2,1 кв.м., на одинадцятому поверсі, другого під`їзду багатоповерхового житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 94 530 грн. 00 коп. (дев`яносто чотири тисячі п`ятсот тридцять гривень 00 копійок) компенсації за частку автомобіля марки NISSAN NOTE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2009 року виготовлення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 1073 гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Позивач: ОСОБА_4 адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 11.10.2023 року.

Суддя Харечко С.П.