441/1412/22 2/441/103/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.10.2023 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Перетятько О.В.,

за участі секретаря Сороки М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городок Львівської області справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Городоцької міської ради Львівської області про визнання права власності на житловий будинок як на майно колгоспного двору

в с т а н о в и в :

Представник позивачів адвокат Струс Н.Я. в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , звернулась з позовною заявою до Городоцької міської ради Львівської області, про визнання за кожним з них права власності по 1/2 частині житлового будинку садибного типу по АДРЕСА_1 , як на майно «колгоспного двору», покликаючись на те, що після смерті матері ОСОБА_3 звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, зокрема, на житловий будинок по АДРЕСА_1 . Проте нотаріусом їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що вищевказаний житловий будинок належить до суспільної групи «колгоспний двір», тому спадщина на вказане майно не може бути відкрита. Оскільки позивачі є членами колгоспного двору, не втратили частки у ньому, чинне законодавство не передбачає реєстрацію права влаcності на майно колгоспного двору через реєстраційні органи, та вказане майно не є об`єктом спадкових прав, виникла потреба у виділенні часток в майні колгоспного двору і зокрема, визнання права власності за кожним із позивачів.

У відкрите судове засідання позивачі не з`явились, представник позивачів адвокат Струс Н.Я. подала письмову заяву, у якій позов підтримала, просила про розгляд справи за її та позивачів відсутності.

Представник відповідача Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області в судове засідання не з`явився.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, заяви позивачів та представника відповідача, третьої особи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ від22.12.1995р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 р. не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Із копій з погосподарських книг с. Коропуж за 1986-1990 р.р., технічного паспорту, довідки, виданої виконкомом Городоцької міської ради Львівського району Львівської області № 154 від 18.08.2022, убачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 належав до суспільної групи «колгоспний двір», його головою була ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , останніми членами колгоспного двору були: чоловік ОСОБА_4 та діти ОСОБА_5 і ОСОБА_1 .

За загальним правилом, працездатний член колгоспного двору втрачав право на частку у майні двору у тому випадку, якщо він не менш, ніж три роки поспіль не брав участі своєю працею і засобами у веденні загального господарства двору.

ОСОБА_5 вибула із спірного житлового будинку 27.06.1987 року, що стверджується копіями вищезазначеної довідки та погосподарських книг.

ОСОБА_4 батько позивачів помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що убачається із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 13).

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР 1963 р. (в редакції, що діяла до 1991 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до вимог ст.ст. 120, 123, 563 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, а у разі смерті члена колгоспного двору спадщина в майні двору не відкривалася до смерті останнього члена колгоспного двору, а майно залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів не залишається, до майна двору застосовуються правила розділу «Спадкове право» ЦК України в редакції 1963року.

Оскільки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що вбачається із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , то спадщина в майні двору не відкривалась, члени колгоспного двору на тих же підставах продовжували володіти і користуватись цим майном (а.с. 12).

Після смерті ОСОБА_3 її діти ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, в тому числі, на спірний житловий будинок, однак отримали відмову, у зв`язку із тим, що такий належить до суспільної групи «колгоспний двір», останні члени якого живі, та не втратили частку у ньому, з огляду на що спадщина на вказане майно не може бути відкрита (а.с. 17).

Як встановлено в ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що житловий будинок по АДРЕСА_1 належав колгоспному двору, голова якого померла, ОСОБА_1 є останнім членом колгоспного двору і не втратив частку в майні цього двору, інший спосіб реєстрації права влаcності на майно колгоспного двору через реєстраційні органи чинним законодавством не передбачено. Між тим, беручи до уваги те, що ОСОБА_2 з господарства вибула в 1987 році, отже втратила частку у майні, тому, суд вважає за можливе в цій частині у позові відмовити та визнати за ОСОБА_1 право власності на вищезазначений житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами, в майні «колгоспного двору» у цілому.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 211, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , проживаючим та зареєстрованим по АДРЕСА_1 , право власності на житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , як майно «колгоспного двору».

В решті частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів до Львівського апеляційного суду через Городоцький районний суд Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12.10.2023

Головуючий суддя Перетятько О.В.