Справа № 541/3502/23
Провадження № 2/541/993/2023
У Х В А Л А

13 жовтня 2023 року м.Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Шатілова Л.Г., розглянувши матеріали позовної заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Стухурлова І.І. до ОСОБА_2 про визнання особи такою , що втратила право на користування жилим приміщенням,

встановив:

Представник ОСОБА_1 , адвокат Стахурлов І.І. звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_2 таким ,що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Положеннями ч.1 ст.317 та ч.1 ст.319 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд.

Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивачем не вказано чи пов`язані родинними чи іншими стосунками позивач з відповідачем, тобто не зазначено ким саме приходится ОСОБА_2 позивачу.

Частиною 5 статті 177 ЦПК України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Всупереч зазначеному, до позовної заяви не долучено доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 на час звернення з позовом до суду є власником квартири АДРЕСА_1 , тобто зробити висновок чи належним позивачем поданий позов. Копія договору купівлі-продажу та копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, додані до матеріалів позовної заяви, датовані 2019 роком.

Крім того, 01.12.2021 набрав чинності Закон України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», яким здійснюється регулювання відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, встановлює порядок надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг.

Суд зауважує, що позивач відповідно до п. 2 ч. 1 ст.18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних)послуг щодо декларування та реєстрації місця оживання в Україні» не позбавлена можливості подати до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем зареєстрованого місця проживання відповідача відповідну заяву у паперовій формі, про зняття останнього із зареєстрованого місця проживання.

Водночас, позовна заява не містить відомостей про вжиття позивачем ОСОБА_1 заходів досудового врегулювання спору, зокрема, звернення до відповідних органів влади з метою досудового врегулювання спору відповідно до норм Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», в результаті якого позивачу було відмовлено в знятті відповідача ОСОБА_2 із зареєстрованого місця проживання. Посилання позивача про те, що вона особисто не може з відповідачем врегулювати та вирішити даний спір нічим не обгрунтовано і не підтверджено.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вимога суду про усунення недоліків позовної заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185, 259, 260 ЦПК України, суддя,

постановив:

Позовну заяву представника ОСОБА_1 -адвоката Стухурлова Ігоря Івановича до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Попередити позивача про те, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Л. Г. Шатілова