ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7331/23 Справа № 212/3466/23 Суддя у 1-й інстанції - Пустовіт О.Г. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м.Кривий Ріг

Справа № 212/3466/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Суха Балка»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України,без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Олешицька Вікторія Едуардівна, та відповідача Приватного акціонерного товариства Суха Балка на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 червня 2023 року,яке ухвалене суддею Пустовітом О.Г. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 22 червня 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (надалі ПрАТ «Суха Балка») про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я.

Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з ПрАТ «Суха Балка» з 05 жовтня 1993 року.

14 січня 2022 року о 13 годині 20 хвилин на шахті «Ювілейна» ПрАТ «Суха Балка», дільниця №30, сходовий марш біля стрічкового конвеєру №20 Дробильно- сортувальної фабрики, стався нещасний випадок з позивачем, під час виконання трудових обов`язків, відповідно до режиму роботи підприємства.

По факту нещасного випадку було проведено розслідування та складено акт за формою Н-1/П про нещасний випадок від 21 січня 2022 року.

Нещасний випадок з позивачем стався за наступних обставин.

Згідно з нарядом, виданим виконуючим обов`язки механіка дільниці №30 шахти «Ювілейна» ОСОБА_2 , 14 січня 2022 року на другу зміну працівникам дільниці, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 були ознайомлені з місцем виконання робіт, заходами по безпечному виконанню та найменування робіт, про що свідчать підписи в Книзі нарядів на дільниці №30. Технічне керівництво на організацію безпечного ведення робіт в зміні здійснював виконуючий обов`язки механіка дільниці №30 ОСОБА_2 та начальник дільниці №30 ОСОБА_5 . Після отримання наряду, ОСОБА_1 , переодягнувшись в спецодяг та спецвзутгя в побутовому приміщенні, попрямував в табельну, після на своє робоче місце до дробильно-сортувальної фабрики (далі - ДСФ). Прийшовши до ДСФ, ОСОБА_1 приступив до виконання своїх службових обов`язків разом з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , під час чого ОСОБА_1 , взявши до лівої руки інструмент (зубило та отправку), правою рукою тримаючись за перила сходового маршу, почав підніматись догори до конвеєру, оступився, втратив рівновагу та впав на сходи, скотившись донизу, на спину. Позивач своїм колегам розповів про падіння та поскаржився на біль в області спини, які одразу доповіли в.о. механіка та до поверхового медичного пункту шахти «Ювілейна», медична сестра оглянула потерпілого, надала йому першу медичну допомогу, після машиною швидкої допомоги ОСОБА_1 був доправлений до КП «Криворізька міська лікарня №2» КМР».

Комісія, оглянувши місце нещасного випадку, ознайомившись з наданою документацією, пояснювальними записками потерпілого та причетних осіб, опитавши потерпілого, вивчивши обставини та причини нещасного випадку, взявши до уваги медичну довідку КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР» від 19 січня 2022 р. №5-К, керуючись вимогами п. 33 та на підставі підпункту 1 пункту 52 «Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві», затвердженого постановою КМУ від 17.04.2019 №337, прийшла до висновку, що нещасний випадок з електрослюсарем (слюсарем) черговим та з ремонту устаткування дільниці №30 шахти «Ювілейна» ПрАТ «Суха Балка» ОСОБА_1 , визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Встановлено, що нещасний випадок на виробництві, а саме падіння потерпілого під час пересування, стався під час виконання позивачем своїх трудових обов`язків. Тобто, відповідач не створив таких умов праці, в яких ОСОБА_1 міг би виконувати покладені на нього обов`язки безпечно, внаслідок чого позивачу завдано ушкодження його здоров`ю під час виконання роботи на робочому місці.

Внаслідок чого, позивачу було встановлено втрату ним працездатності у розмірі 40%, встановленої первинно з 28 червня 2022 року, та встановлено III групу інвалідності з 28 червня 2022 року, внаслідок трудового каліцтва.

4.01.2022 позивачу встановлено діагноз: виробнича поєднана травма. Закрита травма грудної клітини. Закритий уламковий перелом. ОСОБА_1 вимушений проходити реабілітацію та перебувати на стаціонарних лікуваннях в результаті нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом.

Отже, позивачу нещасним випадком під час виконання трудових обов`язків, наслідком якого стало ушкодження здоров`я, завдано моральної шкоди, яка полягає у тому, що він у віці 55 років втратив можливість жити звичним життям без відчуття болю в результаті травми хребта, що має безповоротну дію, зазнав душевних страждань, що призвело до істотних вимушених змін у його житті. Кожен день свого життя позивач перебуває у знервованому стані, відчуває досить серйозний стрес, йому тяжко пересуватися, обмежений у рухах та він постійно відчуває біль в нижньо - грудному відділі хребта, попереково-крижовому відділі хребта з іррадіацією в ліву ногу, оніміння пальців рук, не може тривалий час стояти на ногах, фактично він став відчувати себе «обузою» для своєї сім`ї та рідних через те, що не має змоги допомагати їм як раніше, наслідком чого стала депресія та страждання, через що позивач вимушений звернутись до суду із зазначеною заявою.

Просив суд стягнути з ПрАТ «Суха Балка» на користь позивача ОСОБА_1 суму грошових коштів у розмірі 268000,00 гривень, без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, в якості відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 червня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 суму грошових коштів у розмірі 120000,00 гривень, без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, в якості відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я.

Стягнуто з ПрАТ «Суха Балка» в дохід держави судовій збір в розмірі 1200,00 гривень.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Олешицька В.Е., ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення пр. задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки визначений судом розмір моральної шкоди є значно занижений та не відповідає глибині моральних страждань позивача та принципу розумності, виваженості і справедливості. Внаслідок втрати професійної працездатності, позивач не має змоги вести звичне життя, вимушений постійно проходити курси лікування. Судом першої інстанції не повністю враховано, що позивач, внаслідок отриманої травми, відчуває досить серйозний стрес, йому тяжко пересуватися, обмежений у рухах та він постійно відчуває біль в нижньо - грудному відділі хребта, попереково-крижовому відділі хребта з іррадіацією в ліву ногу, оніміння пальців рук, не може тривалий час стояти на ногах, що спричинило постійне нервове навантаження за майбутнє позивача та майбутнє його сім?ї.

Вважає, що судом не було прийнято до уваги актуальну судову практику в аналогічних справах.

В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ «Суха Балка» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що настання нещасного випадку знаходиться в прямому причинному зв`язку та в прямій залежності також і від дій позивача ОСОБА_1 , внаслідок чого не можна покладати на відповідача обов`язок з відшкодування позивачеві завданої моральної шкоди.

На думку відповідача, факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами, зокрема в справі відсутні докази, які підтверджують психологічний стан потерпілого, розмір моральної шкоди, що визначений судом до стягнення, є необґрунтованим та значно завищеним, не відповідає засадам виваженості, розумності і справедливості, а також характеру і тривалості фізичних та моральних страждань позивача.

Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційні скарги не скористалися.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, за наявними матеріалами справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває у трудових відносинах з ПрАТ «Суха Балка» з 05 жовтня 1993 року, що підтверджується записами в трудовій книжці НОМЕР_1 від 20.12.1985.

14 січня 2022 року у ПрАТ «Суха Балка» стався нещасний випадок за участю позивача, внаслідок чого 21 січня 2022 року складено акт розслідування нещасного випадку, що стався 14 січня 2022 року о 13 годині 20 хвилин, у ПрАТ «СУХА БАЛКА». Відповідно до зазначеного акту, комісія, оглянувши місце нещасного випадку, ознайомившись з наданою документацією, пояснювальними записками потерпілого та причетних осіб, опитавши потерпілого, вивчивши обставини та причини нещасного випадку, взявши до уваги медичну довідку КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР» від 19 січня 2022 р. №5-К, керуючись вимогами п. 33 та на підставі підпункту 1 пункту 52 «Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві», затвердженого постановою КМУ від 17.04.2019 №337, прийшла до висновку, що нещасний випадок з електрослюсарем (слюсарем) черговим та з ремонту устаткування дільниці №30 шахти «Ювілейна» ПрАТ «СУХА БАЛКА» ОСОБА_1 , визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Встановлено, що нещасний випадок на виробництві, а саме падіння потерпілого під час пересування, стався під час виконання ОСОБА_1 своїх трудових обов`язків.

Відповідно до довідки Медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА №059400 від 28.06.2022, позивачу первинно встановлено 40% втрати професійної працездатності, відповідно до рекомендацій МСЕК, позивачу необхідне медикаментозне лікування, забезпечення виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування.

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 28.06.2022 серії 12 ААВ №567485, позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності з 28.06.2023. Протипоказані тривала хода та важка фізична праця.

Позивачу встановлено діагноз: виробнича поєднана травма. Закрита травма грудної клітини. Закритий уламковий перелом Th-11, Th-12, внаслідок чого ОСОБА_1 проходить реабілітацію, неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується виписками - епікризами з медичної карти стаціонарного хворого №22 П 00962, №162558, №164952, №160596, №161725.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України й виходив з обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду, завдану у зв`язку з отриманою ним виробничою травмою, що потягла за собою втрату професійної працездатності.

Визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 120 000,00 грн., суд виходив з обставин отримання шкоди позивачем, наявності фізичних та душевних страждань, їх тривалість, істотність вимушених змін у способі життя позивача, зменшення обсягу трудової діяльності, необхідність проходження курсу лікування, обмеження життєвої активності позивача і необхідність додаткових зусиль для організації свого життя, неможливість відновлення попереднього стану та відсоток втрати ним професійної працездатності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з нормами Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України).

Крім того, статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідно до частин 1, 3 ст.13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів,а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Так, відповідно до ч.ч. 1-4 ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Відповідно до вимог ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Водночас, пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, нещасний випадок з позивачем стався під час виконання ним трудових обов`язків, а ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв`язку з виробничю травмою, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки відчуває незручності в зв`язку з отриманою травмою. Лікарями виявлений відсутній стабілізаційний процес у його здоров`ї, що підтверджується чисельними виписними епікризами, що містяться в матеріалах справи, в яких зафіксований стійкий дистабілізаційний стан його здоров`я, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачеві ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування за рахунок роботодавця, тобто ПрАТ «Суха Балка».

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача ПрАТ «Суха Балка» про те, що в діях відповідача відсутня протиправна поведінка, оскільки відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.

Спростовуються й доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди, оскільки, факт заподіяння такої шкоди у зв`язку з отриманим ним професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Так, позивач час від часу змушений проходити амбулаторний та стаціонарний курси лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв`язків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховано характер отриманої позивачем травми та обставини настання нещасного випадку на виробництві, відсоток втрати ним професійної працездатності у розмірі 40% та встановлення третьої групи інвалідності, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Суд правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 13 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

Так, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

05 грудня 2018 року Велика Палата Верховного у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.

При цьому, суд констатував у цій справі, що характер отриманої позивачем травми, що спричинила повну втрату ним професійної працездатності, звільнення з роботи через виявлену невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі за станом здоров`я, визнання позивача особою з інвалідністю І групи безстроково, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, необхідність щорічної реабілітації, надають йому право на відшкодування моральної шкоди у розмірі 275 000,00 грн.

Отже, з урахування того, що позивачу ОСОБА_1 встановлено стійку втрату професійної працездатності у розмірі 40% та визнано людиною з інвалідністю третьої групи, що безумовно тягне за собою зміни, як у професійному, так і у буденному житті позивача, колегія суддів дійшла висновку, що визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди (120 000,00 грн.) відповідає судовій практиці Великої Палати Верховного Суду при розгляді справи з аналогічними правовідносинами, є розумним, виваженим і справедливим у його ситуації.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційних скарг, як позивача, так і відповідача, про необґрунтованість розміру моральної шкоди.

Фактично всі доводи, викладені в апеляційних скаргах, як позивача ОСОБА_1 , так і відповідача ПрАТ «Суха Балка», не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Олешицька Вікторія Едуардівна, та відповідача Приватного акціонерного товариства Суха Балка - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 червня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 11 жовтня 2023 року.

Головуючий:

Судді: