Справа № 454/1334/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2023 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

за участю секретаря Коваль Р.В.,

розглянувши в підготовчому засіданні в м.Сокалі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сокальської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування-,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Сокальської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування з наступних підстав :

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мама позивача - ОСОБА_2 . З 1952 року по 1972 рік працювала різноробочою у господарстві ім Т. Шевченка, яке знаходилось в с.Варяж Червоноградського району. 1 січня 1988 року припинила трудову діяльність у зв`язку із виходом на пенсію. При паюванні земель КСП ім. Т. Шевченка в списки осіб, які мають право на земельну частку (пай), не внесена.

До самої смерті мама проживала із позивачем, оскільки з огляду на стан здоров`я та похилий вік потребувала догляду. Протягом цього часу мама постійно зверталася у сільську раду, інші організації за захистом свого права, проте жодного позитивного рішення не отримала.

У липні 2021 року позивач як спадкоємець ОСОБА_2 звернувся до Сокальської міської ради Львівської області. 22 липня 2021 року листом №2094/02-32 йому було відмовлено у задоволенні клопотання. Відмову вважає незаконною та необгрунтованою з таких обставин.

На реалізацію права громадян на землю Львівською обласною радою була прийнята ухвала №277 від 01.02.1993 року, якою затверджена Програма приватизації майна і землі в агропромисловому комплексі Львівської області, а 08.12.1993 року' ухвалою №351 Львівська обласна рада затвердила положення і статути до згаданої Програми приватизації. Пунктом 3.2 Положення про паювання і приватизацію землі в агропромисловому комплексі Львівської області було передбачено підстави для складання списку осіб, які мають право на землю. Цим актом було визначено коло осіб, які мають право на земельну частку. До них ухвала Львівської обласної ради відносила членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонерів, які раніше працювали в ньому, а також осіб, які зайняті в соціальній сфері. Проте ухвали Львівської обласної ради є підзаконними актами, реалізовували норми національного земельного законодавства, яке діяло на той час. Порядок обчислення середньої земельної частки (паю), коло осіб, які мають право на земельну частку (пай), порядок набуття у власність визначався Земельним кодексом України. Відповідно до ч.9 ст.5 Земельного кодексу України, прийнятого Верховною Радою УРСР 18 грудня 1990 року в редакції, в якій діяв на час паювання, вказано, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Крім цього, право на одержання частки у майні колективного підприємства, передбачено ст.ст. 9, 10 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємстві». Записами у трудовій книжпі ОСОБА_2 підтверджується факт трудових відносин з селянською спілкою та членство в ній, а отже віднесення і до числа осіб, які мають право на земельну частку (пай).

Аналогічно право на земельну частку (пай) як члена колективного сільськогосподарського підприємства і нормами загальнонаціонального законодавства, які були прийняті пізніше, аніж відповідні рішення Львівської обласної ради народних депутатів і діяли на час паювання земель на території Варязької сільської ради. Зокрема, Указ Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720 від 08.08.1995 року.

В судове засідання ОСОБА_1 не прибув, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задоволити.

Представник Сокальської міської ради в судове засідання не прибув, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав:

Відповідно до ч.1 ст.1221ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно п.1 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ч.1 ст.131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

На підставі вище наведеного суд приходить до висновку, що позов слід задоволити та визнати право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за ОСОБА_1 площею 2.85 умовних гектарів на території Сокальської міської ради.

Керуючись ст.ст.5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за ОСОБА_1 площею 2.85 умовних гектарів на території Сокальської міської ради.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий: О. А. Веремчук