ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«17» жовтня 2023 року

м. Харків

справа № 638/159/22

провадження № 22ц/818/1531/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Тичкової О. Ю., Яцини В.Б.

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс», представниця позивача Дударенко А. М.,

відповідач ОСОБА_1 , представник відповідача ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 червня 2023 року в складі судді Щепіхіної В.В.

в с т а н о в и в:

У січні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Позовна заява мотивована тим, що 24 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до нього із заявою щодо можливості отримання кредиту у сумі 35 000,00 грн, на що він повідомив йому умови надання кредиту та ознайомив з паспортом споживчого кредиту.

24 липня 2020 року між ним та ОСОБА_1 укладено договір №24-07-20-01-А надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 35 000,00 грн строком на 6 місяців, який зобов`язався повернути до 23 січня 2021 року згідно графіка та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 78% річних.

З метою забезпечення виконання зобов`язання того ж дня вони з відповідачем уклали договір застави транспортного засобу, предметом якого був автомобіль «SEAT» моделі «LEON», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за умовами якого транспортний засіб не мав залишати межі Київської області без письмової згоди позичальника. За невиконання умов договору застави передбачено штраф у розмірі 30 % від вартості предмета застави.

Вказав, що ОСОБА_1 згідно договору про надання послуг з встановлення на автомобілі додаткового обладнання від 24 липня 2020 року отримав послугу вартістю 3 000,00 грн з встановлення на автомобіль орендованого обладнання для стеження за його місцезнаходженням.

Зазначив, що 24 липня 2020 року відповідач звернувся із заявою на отримання позики, в якій просив перерахувати 32 000,00 грн, та із заявою, в якій надав доручення на виплату за рахунок отриманого кредиту 3 000,00 грн фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 як оплату за договором про надання послуг від 24 липня 2020 року.

Вказав, що він свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, перерахував кошти на відповідні рахунки відповідача та фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 .

У подальшому 11 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до нього із заявою, в якій просив збільшити суму кредиту на 15 500,00 грн та погодився зі збільшенням відсоткової ставки з 78% до 90% річних з 12 вересня 2020 року.

Як наслідок 11 вересня 2020 року вони з відповідачем уклали договір №1 про внесення змін та доповнень до договору №24-07-20-01-А надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до якого позикодавець взяв на себе зобов`язання надати позику в розмірі 50 500,00 грн, а позичальник - повернути кредит згідно графіку та сплатити проценти у розмірі 90% річних. Загальна сума неповернутої позики склала 50 375,00 грн. Також 11 вересня 2020 року сторони уклали договір про внесення змін до договору застави транспортного засобу.

Зазначив, що він взяті на себе зобов`язання виконав в повному обсязі, видавши відповідачу готівкою з каси позику в розмірі 15 500,00 грн.

Вказав, що 02 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до нього із заявою, в якій просив збільшити суму кредиту на 6 000,00 грн та продовжити строк кредитування з шести до дванадцяти місяців, до 23 липня 2021 року, а також погодився зі збільшенням відсоткової ставки з 90% до 102 % річних з 03 березня 2021 року.

Як наслідок 02 березня 2021 року вони з відповідачем уклали договір № 2 про внесення змін та доповнень до договору №24-07-20-01-А надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за умовами якого позикодавець взяв на себе зобов`язання надати позику в розмірі 56 500,00 грн, а позичальник - повернути кредит згідно графіку та сплатити проценти у розмірі 102% річних. Загальна сума неповернутої позики склала 56 106,86 грн. Також 02 березня 2021 року сторони уклали договір про внесення змін до договору застави транспортного засобу.

02 березня 2021 року відповідач отримав послугу вартістю 6 000,00 грн з діагностики орендованого ним обладнання для стеження за місцезнаходженням автомобіля та надав йому доручення на виплату цих коштів за рахунок отриманого кредиту фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 , яке він виконав.

Зазначив, що 28 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до нього із заявою, в якій просив збільшити суму кредиту на 15 000,00 грн та продовжити строк кредитування з дванадцяти до вісімнадцяти місяців, до 24 січня 2022 року.

Як наслідок 28 липня 2021 року вони з відповідачем уклали договір № 3 про внесення змін та доповнень до договору №24-07-20-01-А надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за умовами якого позикодавець взяв на себе зобов`язання надати позику в розмірі 72 000,00 грн, а позичальник - повернути кредит згідно графіку та сплатити проценти у розмірі 102% річних. Загальна сума неповернутої позики склала 71 529,76 грн. Також 28 липня 2021 року сторони уклали договір про внесення змін до договору застави транспортного засобу.

Вказав, що він взяті на себе зобов`язання виконав в повному обсязі, видавши 28 липня 2021 року відповідачу готівкою з каси позику в розмірі 15 500,00 грн.

Зазначив, що на виконання умов договору № 24-07-20-01-А відповідач здійснював платежі, до 24 липня 2021 року виконував зобов`язання належним чином згідно графіку, останній платіж здійснив 25 жовтня 2021 року. У подальшому ОСОБА_1 не виконував свої зобов`язання, передбачені договором, внаслідок чого станом на 23 грудня 2021 року у нього утворилась заборгованість у розмірі 83 609,91 грн, з яких сума кредиту 70 775,89 грн, проценти 12 834,02 грн.

Крім того, ОСОБА_1 порушив умови договору застави транспортного засобу, оскільки негайно не передав предмет застави на зберігання після порушення умов договору позики, що мало місце 25 листопада 2021 року шляхом доставки предмету застави у місце, визначене ним; предмет застави так і не було передано йому, не виконував обов`язок щодо доставки щомісяця предмета застави для огляду; предмет застави залишав межі Київської області. Штраф за договором застави склав 30% від вартості предмета застави, а саме 22 500,00 грн.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за договором № 24-07-20-01-А надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 24 липня 2020 року у сумі 106 109,91 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 70 775,89 грн, заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом 12 834,02 грн та штраф за порушення умов договору застави транспортного засобу від 24 липня 2020 року 22 500,00 грн, вирішити питання щодо судових витрат.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 червня 2023 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» - задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за договором №24-07-20-01-А, в тому числі на умовах фінансового кредиту від 27 липня 2020 року у розмірі 106 109,91 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 70 775,89 грн, заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом - 12 834,02 грн та штраф за порушення умов договору застави транспортного засобу від 24 липня 2020 року - 22 500,00 грн; а також судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

Додатковим рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 липня 2023 року задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» та стягнуто з ОСОБА_1 на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16 800,00 грн.

На погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 через представника подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та направити справу для нового розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при ухваленні судового рішення порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, проігнорував його клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його станом здоров`я та зайнятістю його представника в інших засіданнях. Він був позбавлений права надати особисті пояснення у судовому засіданні. Суд не з`ясував повноваження осіб, які укладали з ним договори від імені позивача. Суд відмовив йому у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі до ухвалення рішення суду у справі за його позовом про захист прав споживача з приводу порушення його прав при укладенні договору. Повний текст рішення суду не був складений протягом п`ятиденного строку, зазначеного у вступній та резолютивній частині, а оприлюднений та підписаний лише 23 червня 2023 року. Вступна та резолютивна частини рішення від 02 червня 2023 року підписані електронним цифровим підписом судді лише 09 червня 2023 року.

25 вересня 2023 року до суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив залишити її без задоволення, рішення суду без змін, вирішити питання щодо судових витрат. Вказав, що на порушення норм матеріального права відповідач не посилався, а порушення норм процесуального права ним не обґрунтовані. Справа перебувала у провадженні суду тривалий час та неодноразово відкладалась за клопотаннями відповідача та його представника. Правом подати відзив відповідач не скористався, постійно не з`являвся у судові засідання, тож суд дійшов законного висновку про відмову у задоволенні його клопотання про відкладення розгляду справи та розглянув справу без його участі. Підстав для направлення справи для нового розгляду немає. Разом з відзивом товариством подано опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, з доказами на підтвердження розміру витрат. Просив стягнути на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, та договором застави транспортного засобу у відповідача утворилась заборгованість зі сплати тіла кредиту, процентів та штрафу, яка підлягає стягненню з нього.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 24 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» з заявою на розгляд можливості отримання кредиту у розмірі 35 000,00 грн на 12 місяців, ознайомився з умовами надання кредиту, заповнив і підписав опитувальник клієнта, надав необхідні документи для отримання кредиту, підписав паспорт споживчого кредиту № 24-07-20-01-А (а. с. 16-27 том 1).

24 липня 2020 року ОСОБА_1 та Товариство з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» уклали договір №24-07-20-01-А надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати грошові кошти позичальникові у сумі 35 000,00 грн, на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник - повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 78 % річних та інші нараховані суми (за наявності підстав для їх нарахування) на умовах та в строки, встановлених цим договором. Також сторони погодили, що в якості забезпечення своїх зобов`язань за цим договором позичальник надає в заставу рухоме майно, а саме автомобіль «SEAT», моделі «LEON», реєстраційний номер НОМЕР_2 (а. с. 28-33 том 1).

Пунктом 1.5. договору № 24-07-20-01-А передбачено, що кредит надається строком на шість місяців від дати отримання позичальником кредиту, тобто з 24 липня 2020 року по 23 січня 2021 року. Договір набуває чинності з моменту його укладання (підписання сторонами). У разі невиконання неналежного виконання позичальником зобов`язань з повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, сплати пені, штрафів та інших нарахувань, передбачених договором, дія даного договору продовжується до повного виконання позичальником зобов`язань, включаючи день фактичного та повного розрахунку. Після закінчення строку, на який надано кредит, відсотки за користування кредитом нараховуються у розмірі, визначеному в пункті 7.1 договору, пеня за неналежне виконання позичальником зобов`язань нараховуються в розмірі, визначеному пунктом 8.3 договору до повного розрахунку за договором.

Пунктом 1.8. договору №24-07-20-01-А визначена реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту та додаткові та супутні послуги третіх осіб, обов`язкові для отримання кредиту, які складають: 1.8.1. Орієнтовна реальна річна процента ставка складає 120,72% річних. Орієнтовна загальна вартість споживчого кредиту складає 160,86% від суми кредиту (у процентному виразі) або 56 300,00 грн та включає в себе: 1.8.1.1 проценти за користування споживчим кредитом у розмірі 39,00 % від суми кредиту або 13 650,00 грн. 1.8.2 Додаткові та супутні послуги третіх осіб, ?обов`язкові для отримання кредиту: 1.8.2.1. Вартість послуг за встановлення ??обладнання для стеження за місцезнаходженням автомобіля - 3 000,00 грн; 1.8.2.2. Вартість послуг за оренду обладнання для стеження за місцезнаходженням автомобіля 500,00 грн; 1.8.2.3. Вартість послуг за вилучення обладнання для стеження за місцезнаходженням автомобіля - 1 650,00 грн.

Додатком № 1 до договору № 24-07-20-01-А встановлено графік розрахунків з зазначенням періодичності та розмірів платежів позичальника з повернення споживчого кредиту та сплати процентів (а. с. 34 том 1).

Кредитодавець має право y відповідності з пунктом 2.1.1. договору № 24-07-20-01-A вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту та сплати процентів, штрафних санкцій (у випадку їх наявності) та пред`явити цей договір до стягнення у разі: затримання сплати частини кредиту та/або процентів більш як на один календарний місяць або іншого істотного порушення умов договору про надання кредиту.

Як вбачається з пункту 3.7. договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з наступного дня після дня надання кредиту позичальнику (списання відповідної суми з рахунку кредитодавця або видачі готівкою) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування на рахунок кредитодавця або внесення в касу кредитодавця готівкою) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

3 метою забезпечення виконання зобов`язання ОСОБА_1 , які виникли з договору №24-07-20-01-А надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, сторони 24 липня 2020 року уклали договір застави транспортного засобу, за умовами якого ОСОБА_1 передав у заставу транспортний засіб марки «SEAT», моделі «LEON», рік випуску 2003, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_1 (а. с. 36-38 том 1).

Пунктом 3.3. договору застави передбачено, що ОСОБА_1 зобов`язаний:

негайно передати предмет застави на зберігання заставодержателю у разі порушення умов договору позики або цього договору шляхом доставки предмету застави у місце, визначене заставодержателем, передати один комплект ключів та оригінал свідоцтва про державну реєстрацію предмету застави у володіння заставодержателя (пункт 3.3.1. договору застави);

забезпечити безпеку та цілісність предмету застави, підтримувати належний стан предмета застави, у разі потрапляння до дорожньо-транспортної пригоди або у разі значного погіршення стану предмета застави передати його на зберігання заставодержателю. Не рідше ніж один раз на місяць заставодавець зобов`язаний доставити предмет застави за адресою: АДРЕСА_1 для огляду предмета застави заставодержателем (пункт 3.3.5 договору);

без письмової згоди заставодержателя предмет застави не має залишати межі Київської області (пункт 3.3.6. договору);

За невиконання чи неналежне виконання пунктів 3.3.1, 3.3.5, 3.3.6, 3.3.7, 3.3.8 цього договору заставодавець сплачує на користь заставодержателя штраф у розмірі 30% від вартості предмета застави згідно пункту 2.2. цього договору та зобов`язується передати предмет застави на зберігання заставодержателю (пункт 4.2. договору застави транспортного засобу від 24 липня 2020 року).

На підставі договору застави 27 липня 2020 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна зареєстроване обтяження за №27969002 (а. с. 39 том 1).

24 липня 2020 року ОСОБА_1 надав письмову згоду на встановлення на належний йому автомобіль, який є предметом застави, обладнання для стеження за його місцезнаходженням (а. с. 40 том 1).

Також 24 липня 2020 року ОСОБА_1 уклав з фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 договір оренди обладнання № ОО 24-07-20-01-А та договір № ВО 24-07-20-01-А про надання послуг з встановлення на автомобілі додаткового обладнання, за яким отримав послугу вартістю 3 000,00 грн з встановлення на автомобіль обладнання для стеження за його місцезнаходженням (а. с. 41-44 том 1).

Того ж дня, 24 липня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» на підставі заяви ОСОБА_1 на отримання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту, в якій він просив перерахувати на його рахунок 32 000,00 грн та надав доручення на виплату за рахунок отриманого кредиту 3 000,00 грн на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 як оплату за надання послуг, перерахував відповідні суми коштів, що підтверджується платіжними дорученнями №1482 та №1483 (а. с. 45-47 том 1).

У подальшому 11 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до товариства із заявою, в якій просив збільшити суму кредиту на 15 500,00 грн та погодився зі збільшенням відсоткової ставки з 78% до 90% річних з 12 вересня 2020 року. ОСОБА_1 ознайомився з умовами надання позики та надав особисті документи, підписав опитувальник клієнта та паспорт споживчого кредиту (а. с. 48-57 том 1).

11 вересня 2020 року ОСОБА_1 та товариство уклали договір №l про внесення змін та доповнень до договору №24-07-20-01-А надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати грошові кошти позичальникові у сумі 50 500,00 грн на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник - повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 90 % річних та інші нараховані суми (за наявності підстав для їх нарахування) на умовах та в строки, встановлені цим договором згідно графіка розрахунків (а. с. 58-61 том 1).

За договором №1 про внесення змін та доповнень до договору №24-07-20-01-A надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 11 вересня 2020 року сума, що надається кредитодавцем позичальникові, становить 15 500,00 грн, а загальна сума неповернутої позики - 50 375,00 грн.

3 метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 сторони 11 вересня 2020 року також уклали договір про внесення змін №1 до договору застави транспортного засобу. На підставі таких змін у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 03 грудня 2020 року зареєстровано зміни до обтяження за № 27969002 (а. с. 62, 63 том 1).

11 вересня 2020 року товариство видало ОСОБА_1 на підставі його заяви 15 500,00 грн з каси готівкою, що підтверджується видатковим касовим ордером №489 (а. с. 64, 65 том 1).

Надалі 02 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до товариства із заявою, в якій просив збільшити суму кредиту на 6 000,00 грн та продовжити строк кредиту з шести до дванадцяти місяців з кінцевою датою повернення 23 липня 2021 року, та погодився зі збільшенням відсоткової ставки з 90% до 102% річних з 03 березня 2021 року. ОСОБА_1 ознайомився з умовами надання позики та надав особисті документи, підписав опитувальник клієнта та паспорт споживчого кредиту (а. с. 66-74 том 1).

02 березня 2021 року ОСОБА_1 та товариство уклали договір № 2 про внесення змін та доповнень до договору №24-07-20-01-А надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати грошові кошти позичальникові у сумі 56 500,00 грн на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник - повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 102 % річних та інші нараховані суми (за наявності підстав для їх нарахування) на умовах та в строки, встановлені цим договором, згідно графіка розрахунків (а. с. 75-78 том 1).

За договором №2 про внесення змін та доповнень до договору №24-07-20-01-A надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 02 березня 2021 року сума, що надається кредитодавцем позичальникові становить 6 000,00 грн, а загальна сума неповернутої позики складає 56 106,86 грн.

Договором № 2 внесено зміни до пункту 1.5 договору №24-07-20-01-A, а саме, збільшено строк, на який надається кредит, на дванадцять місяців від дати отримання позичальником кредиту, тобто з 24 липня 2020 року по 23 липня 2021 року.

Того ж дня укладено договір про внесення змін №2 до договору застави транспортного засобу, на підставі якого у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 03 березня 2021 року зареєстровано зміни до обтяження за № 27969002 (а. с. 79-80 том 1).

Крім того, 02 березня 2021 року між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 укладено договір № ДО 24-07-20-01-А про надання послуг, за умовами якого ОСОБА_1 отримав послугу вартістю 6 000,00 грн з діагностики обладнання, що ним орендовано згідно договору оренди обладнання №ОО 24-07-20-01-А від 24 липня 2020 року для стеження за місцезнаходженням автомобіля (а. с. 81-82 том 1).

ОСОБА_1 02 березня 2021 року звернувся до товариства із заявою на отримання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту, в якій надав доручення на виплату за рахунок отриманого кредиту 6 000,00 грн фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 як оплату за надання послуг. Товариство 02 березня 2021 року перерахувало вказані кошти, що підтверджується платіжним дорученням №3709 (а. с. 83-84 том 1).

У подальшому 28 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до товариства із заявою, в якій просив збільшити суму кредиту на 15 500,00 грн та продовжити строк користування кредитом з дванадцяти до вісімнадцяти місяців з кінцевою датою повернення 24 січня 2022 року. ОСОБА_1 ознайомився з умовами надання позики та надав особисті документи, підписав опитувальник клієнта та паспорт споживчого кредиту (а. с. 85-93 том 1).

28 липня 2021 року ОСОБА_1 та товариство уклали договір № 3 про внесення змін та доповнень до договору №24-07-20-01-А надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати грошові кошти позичальникові у сумі 72 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник - повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 102 % річних та інші нараховані суми (за наявності підстав для їх нарахування) на умовах та в строки, встановлені цим договором згідно графіка розрахунків (а. с. 94-98 том 1).

За договором №3 про внесення змін та доповнень до договору №24-07-20-01-А надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 28 липня 2021 року сума, що надається кредитодавцем позичальникові, становить 15 500,00 грн, а загальна сума неповернутої позики складає 71 529,76 грн.

Договором №3 внесено зміни до пункту 1.5. договору №24-07-20-01-A та змінено строк, на який надається кредит, на вісімнадцять місяців від дати отримання позичальником кредиту, тобто з 24 липня 2020 року по 24 січня 2022 року.

Того ж дня укладено договір про внесення змін №3 до Договору застави транспортного засобу, на підставі якого у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 29 липня 2021 року зареєстровано зміни до обтяження за № 27969002 (а. с. 99-100 том 1).

28 липня 2021 року товариством на підставі заяви ОСОБА_1 видано йому 15 500,00 грн з каси готівкою, що підтверджується видатковим касовим ордером №368 (а. с. 101-102 том 1).

ОСОБА_1 частково виконував умови договору № 24-07-20-01-А та здійснював платежі на погашення заборгованості, а саме: 03 вересня 2020 року - 2 400,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №3448079SB; 26 вересня 2020 року - 2 900,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №3907349SB; 28 жовтня 2020 року - 3 800,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №36; 27 листопада 2020 року - 3 800,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №79; 29 грудня 2020 року - 3 800,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №33; 28 січня 2021 року - 3 800,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №61; 25 лютого 2021 року - 3 900,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №26; 23 березня 2021 року - 4 575,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №33; 23 квітня 2021 року - 4 785,00 грн. що підтверджується платіжним дорученням №58691622; 21 травня 2021 року - 4 785,00 грн, що підтверджуються платіжним дорученням №61316678; 22 червня 2021 року - 4 780,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №64306893; 23 липня 2021 року - 4 784,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №67348191; 23 серпня 2021 року - 5 951,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №70301327; 24 вересня 2021 року - 5 952,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №73522781; 22 жовтня 2021 року - 5 951,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №76460983; 25 жовтня 2021 року - 300,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №76754947 (а. с. 103-118 том 1).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 уклав з товариством договір надання коштів у позику від 24 лютого 2020 року та у подальшому тричі звертався до товариства задля внесення змін до цього договору шляхом отримання додаткових кредитних коштів, збільшення строку кредитування та розміру процентів.

З урахуванням всіх змін до договору ОСОБА_1 були надані кредитні кошти у загальному розмірі 72 000,00 грн на строк до 24 січня 2022 року зі сплатою 102% річних за користування ними.

ОСОБА_1 частково виконував умови договору та сплачував кошти на погашення заборгованості, однак з серпня 2021 року не сплачував щомісячні платежі у повному обсязі, а останній платіж здійснив у жовтні 2021 року у розмірі 300,00 грн.

Оскільки ОСОБА_1 мав перед товариством непогашену заборгованість з повернення тіла позики у розмірі 70 775,89 грн та процентів за користування позикою за період з 25 жовтня 2021 року по 28 грудня 2021 року, тобто у межах строку кредитування, в розмірі 12 834,02 грн, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з нього на користь позивача зазначених сум.

Також відповідає вимогам закону і умовам договору висновок суду про стягнення з ОСОБА_1 передбаченого договором застави транспортного засобу штрафу у розмірі 30% від вартості предмета застави.

ОСОБА_1 як заставодавець за договором застави транспортного засобу, зобов`язався негайно передати предмет застави на зберігання позивача у разі порушення ним умов договору позики або цього договору шляхом доставки предмета застави у місце, визначене товариством, передати один комплект ключів та оригінал свідоцтва про державну реєстрацію предмету застави у володіння заставодержателя (пункт 3.3.1 договору застави транспортного засобу).

За положеннями пункту 3.3.5 договору застави транспортного засобу ОСОБА_1 зобов`язався не рідше ніж один раз на місць доставляти предмет застави, тобто автомобіль, за адресою: м. Київ, вулиця Предславинська, № 28 для огляду предмета застави позивачем, а за положеннями пункту 3.3.6 без письмової згоди позивача автомобіль не міг залишати межі Київської області.

Однак, з інформації за результатами обробки зібраних даних встановленого обладнання стеження за місцезнаходженням транспортного засобу (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) про перевищення встановлених обмежень швидкості руху, про переміщення транспортного засобу вбачається, що з 22 лютого 2021 року по 20 грудня 2021 року транспортний засіб знаходився у м. Харкові (а. с. 119 том 1).

Відповідачем не спростовано зазначені порушення вищевказаних умов договору застави транспортного засобу та наявність заборгованості, а тому суд першої інстанції правомірно стягнув з нього на користь позивача штраф у сумі 22 500,00 грн.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо того, що суд першої інстанції проігнорував його клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його станом здоров`я та зайнятістю його представника в інших засіданнях, чим позбавив його права надати особисті пояснення у судовому засіданні, судова колегія відхиляє, зважаючи на те, що справа перебувала у провадженні суду тривалий час з 08 лютого 2022 року по 02 червня 2023 року, судові засідання неодноразово відкладались за клопотаннями відповідача та його представника. Відповідач отримав копію позовної заяви (а. с. 219 том 1), був ознайомлений з матеріалами справи (а. с. 5 том 2), однак своїм правом надати відзив на позов не скористався. За таких умов, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для розгляду справи без участі відповідача та його представника.

Доводи відповідача щодо того, що суд не з`ясував повноваження осіб, які укладали з ним договори від імені позивача, є безпідставними, оскільки на такі обставини він в ході розгляду справи не посилався. Договір позики та договори про внесення змін до нього є чинними, недійсними чи неукладеними не визнані, тож такі посилання ОСОБА_1 є необґрунтованими.

Твердження ОСОБА_1 щодо того, що суд відмовив йому у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі до ухвалення рішення суду у справі за його позовом про захист прав споживача з приводу порушення його прав при укладенні договору, судова колегія відхиляє, оскільки позов ОСОБА_1 у справі № 757/2013/23 залишено без розгляду, та розгляд даної справи об`єктивно є можливим до розгляду вищевказаної справи.

Посилання ОСОБА_1 на те, що повний текст рішення суду не був складений протягом п`ятиденного строку, зазначеного у вступній та резолютивній частині, а оприлюднений та підписаний лише 23 червня 2023 року, та вступна та резолютивна частини рішення від 02 червня 2023 року підписані електронним цифровим підписом судді лише 09 червня 2023 року, не можуть бути взяті до уваги, оскільки ці обставини не є порушеннями норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи. Не може бути підставою для скасування судового рішення несвоєчасне направлення його до Єдиного державного реєстру судових рішень, що відбувається вже після його ухвалення.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судового збору за перегляд справи апеляційним судом не вбачається.

Водночас, у відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю. «Гелексі Фінанс» просив стягнути на його користь витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Разом з відзивом товариством подано опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, з доказами на підтвердження розміру витрат. Вказав, що поніс витрати на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, яка полягає в ознайомленні адвоката з апеляційною скаргою, складанні та направленні відзиву у розмірі 4 000,00 грн, що підтверджується договором про надання правової допомоги № 21 від 12 травня 2022 року, актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 20 вересня 2023 року та платіжною інструкцією від 21 вересня 2023 року № 12331 на суму 4 000,00 грн.

Просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 4 000,00 грн.

За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19).

Як вбачається з матеріалів справи інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» представляла адвокат Дударенко А.М. на підставі договору про надання правової допомоги від 12 травня 2022 року та ордеру від 20 вересня 2023 року № 1365622 (а. с. 158, 171 том 2).

З акту приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) № 9 від 20 вересня 2023 року вбачається, що адвокатом Дударенко А.М. надано товариству наступні послуги: представництво інтересів клієнта у цивільній справі № 638/159/22, ознайомлення з матеріалами апеляційної скарги ОСОБА_1 , підготовка відзиву на апеляційну скаргу, направлення відзиву до суду, сторонам у справі протягом 2 годин вартістю 4 000,00 грн (а .с. 101 том 2).

Сплата товариством за послуги адвоката у зазначеному розмірі підтверджується копією платіжної інструкції № 12331 від 21 вересня 2023 року (а. с. 162 том 2).

При визначенні розміру судових витрат колегія суддів бере до уваги, що ця справа не є складною, апеляційна скарга не є великою за обсягом та не містить посилань на нові обставини, розгляд справи у суді апеляційної інстанції здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, обсяг наданих послуг у вигляді професійної правничої допомоги не є значним та фактично охоплюється лише поданням відзиву на апеляційну скаргу. Тому заявлена до стягнення сума витрат у розмірі 4 000,00 грн не відповідає критерію співмірності та розумної необхідності таких витрат.

З урахуванням обсягу та складності наданих позивачу послуг з правничої допомоги протягом апеляційного перегляду справи, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, незмінності позиції товариства та його представника у справі у обох інстанціях, судова колегія вважає, що з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» підлягають стягненню судові витрати за надання правничої допомоги під час розгляду справи апеляційним судом у розмірі 2 000,00 грн.

Керуючись ст.ст.367, 368, ст.374, ст.375, ст.ст.381 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 червня 2023 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» 2 000,00 грн витрат за надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О. Ю. Тичкова

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 17 жовтня 2023 року.