Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Номер провадження 2/229/1466/2023

Справа № 219/12455/21

09 жовтня 2023 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

судді Лапченко О.М.,

за участі секретаря Терещенко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дружківка Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

встановив:

представник позивача - адвокат Андрєєв АА., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, в якому просить стягнути аліменти з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову до суду і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 18.12.2002 року по 07.09.2007 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після розлучення і до теперішнього часу донька проживає разом з позивачем на території російської федерації та знаходиться на її утриманні. Відповідач ніяким чином у навчанні та утриманні доньки участі не приймає. На підставі рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, 30.09.2019 р. Бахмутським міськрайонним ВДВС було відкрито виконавче провадження ВП № 60173481, але по ньому відповідач має заборгованість перед позивачем щодо виплати аліментів на доньку. На даний час донька позивача ОСОБА_2 навчається на очній формі навчання, на І курсі в «московському міському педагогічному університеті» і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Вказує, що з 1 липня поточного (2021) року в Україні збільшився рівень прожиткового мінімуму, для дітей у віці від 6 до 18 років він дорівнює 2 510,00 грн., а з грудня - 2 618,00 грн. Просить взяти до уваги той факт, що донька позивача навчається в університеті російської федерації, також рівень акредитації цього учбового закладу, витрати позивача на щоденне харчування, проїзд до університету, покупку канцелярських товарів, підручників та зошитів, спортивної форми для навчання та інші витрати, вважає, що розмір аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_2 , які повинен виплачувати відповідач, повинен бути у розмірі не менше 3000,00 грн. Враховуючи викладене, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , та її представник - адвокат Андрєєв А.А. в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від позивача до суду надійшла заява, згідно якої вона просила справу розглядати без її участі за наявними матеріалами справи, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник - адвокат Плахтій О.В. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника відповідача до суду надійшла заява, згідно якої вона просила розгляд справи проводити у її відсутність та у відсутність відповідача, в задоволенні позовних вимог просила відмовити.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якої він вказав, що позовні вимоги не визнає, зазначив, що, враховуючи наявність на утриманні трьох малолітніх дітей, третьої групи інвалідності із загального захворювання, що потребує додаткових витрат на лікування, загальне матеріальне становище, він не має можливості надавати утримання повнолітній дитині, яка продовжує навчання. Крім того, він з дружиною є працевлаштованими особами, проте, їх загального доходу ледве вистачає на утримання родини з п`яти осіб, троє з яких є малолітніми дітьми. Зауважив, що ПрАТ «Машинобудівний завод «Вістек», у якому відповідач працює начальником ковальсько-пресового цеху, систематично на тривалий час затримує виплату заробітної плати. Заборгованість, яку він мав зі сплати аліментів, була пов`язана виключно із тривалою затримкою виплати йому заробітної плати, станом на момент повноліття дитини заборгованість зі сплати аліментів ним виплачена повністю. Вказав, що ОСОБА_2 навчається на очній формі навчання на 1 курсі в «московському міському педагогічному університеті», основа навчання - федеральний бюджет. Таким чином, навчання дочки здійснюється за рахунок коштів федерального бюджету російської федерації. Крім того, дочка проживає разом з матір`ю - ОСОБА_1 , тобто, у період навчання дочці не потрібно витрачати кошти на оренду житла чи оплату гуртожитку, нести додаткові витрати на міжміське транспортне сполучення, а також витрачатися на організацію окремого від матері побуту, харчування, тощо. Позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на оплату навчання, окреме проживання, тощо). Окрім того, до позовної заяви позивачем також не додані документи про їх доходи (дочка отримує стипендію, її матір працює). Враховуючи наведене, просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до нього, ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, відмовити.

Крім того, представник відповідача надала суду додаткові пояснення у справі, згідно яких вказала, що відповідач разом з дружиною ОСОБА_4 мають та утримують трьох малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Сім`я має статус багатодітної. Крім того, до початку воєнних дій відповідач разом з сім`єю проживав та був зареєстрований в м. Бахмут, однак через бойові дії, розпочаті з боку рф, відповідач втратив все своє майно, має статус внутрішньо переміщеної особи, вимушений з дружиною та трьома малолітніми дітьми жити в чужому житлі, перебуває у скрутному матеріальному становищі та не має можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання. По січень 2022 року ОСОБА_3 працював та отримував дохід у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Машинобудівний завод «ВІСТЕК», яке через воєнні дії припинило функціонування. У зв`язку з воєнними діями втратила постійний заробіток і дружина відповідача. Зауважує, що відповідач розуміє свій обов`язок допомагати власній дитині, заборгованість зі сплати аліментів до досягнення ОСОБА_2 повноліття у відповідача відсутня. Разом із тим, наявність у відповідача на утриманні трьох малолітніх дітей, втрата через війну всього майна та роботи, перебування у скрутному матеріальному становищі, об`єктивно позбавляють його можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання. Просить суд врахувати також ту обставину, що відповідач є особою з інвалідністю із загального захворювання, безтерміново. Крім того, позивачами не надано доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на оплату навчання, окреме проживання, тощо). На момент звернення до суду, навчання повнолітньої дочки відповідача здійснювалось за рахунок коштів федерального бюджету російської федерації. Матеріали справи не містять документів, які би підтверджували, що ОСОБА_2 продовжувала навчатись у 2022 та у 2023 роках. З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 проживає разом з матір`ю, тобто, у період навчання їй не потрібно витрачати кошти на оренду житла чи оплату гуртожитку, витрачатися на організацію окремого від матері побуту, харчування, тощо. Позивачами не додано жодних документів про джерела та розмір їх доходів (повнолітня дочка має отримувати стипендію, оскільки навчається на очній формі за рахунок бюджетних асигнувань федерального бюджету рф, її матір, позивач ОСОБА_1 , працює). Тому просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 13 ЦПК України вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що з 18 лютого 2002 року по 27 серпня 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.8, 9).

За час шлюбу у сторін народилась донька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10).

18 квітня 2017 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , після реєстрації шлюбу їй присвоєне прізвище « ОСОБА_7 » (а.с.14,15).

Відповідно до довідки про місце проживання від 13.09.2001 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; її донька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована разом із нею за цією ж адресою (а.с.17).

Згідно довідки Державного автономного освітнього закладу вищої освіти міста москви «московський міський педагогічний університет» від 06.09.2021 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , навчається на 1 курсі даного закладу, основа навчання - федеральний бюджет, форма навчання - очна, дата закінчення навчання - 31.08.2025 року (а.с.16).

Як зазначає представник позивача, донька позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка продовжує навчання на очній формі навчання, потребує матеріальної допомоги.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину - найважливіший обов`язок матері і батька.

В силу ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати.

За змістом ч.ч.1-3 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При цьому Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

В ст.182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, доньки; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.08.2018 р. у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Судом встановлено, що з 15 січня 2010 року ОСОБА_3 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 (а.с.44).

Від шлюбу з ОСОБА_4 відповідач має трьох малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.45-47).

Родина має статус багатодітної сім`ї (а.с.83-84).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має третю групу інвалідності за загальним захворюванням, безтерміново, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 361990 від 07.09.2021 року (а.с.48).

Згідно довідки про доходи № 9, наданої 02.02.2022 року ПрАТ «Машинобудівний завод «ВІСТЕК», підприємство має заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_3 в сумі 102 216,39 грн. (а.с.49).

Згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу, наданих Пенсійним фондом України, ОСОБА_3 за 2022 рік доходу не має (а.с.86-88).

Відповідно до довідки старшого державного виконавця Бахмутського відділу ДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Висторопської Х.А. від 02.02.2022 року повідомлено, що на виконанні в відділі перебуває виконавчий лист № 2-3403-07, 6/219/178/2019 від 16.08.2019, виданий Артемівським міськрайонним судом Донецької області, про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частини на утримання доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АСВП НОМЕР_1 . Згідно повідомлення з Приватного акціонерного товариства «Машинобудівний завод «ВІСТЕК» аліменти стягнуті на користь стягувача у повному обсязі. Борг на момент повноліття відсутній (а.с.51).

Згідно довідки, наданої Бахмутською міською радою від 12.06.2023 року № 01/36, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , фахівець із соціальної роботи II категорії відділення соціальної допомоги вдома територіального центру надання соціальних послуг Бахмутської міської ради, згідно з наказом директора територіального центру надання соціальних послуг Бахмутської міської від 30.09.2022 № 125/1-к перебуває в простої з 03.10.2022. Час простою оплачується у розмірі двох третин тарифної ставки встановленого працівникові посадового окладу (а.с.89).

Відповідно до довідки від 18.08.2022 року № 3248- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.85).

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили.

Сам по собі факт навчання повнолітньої дитини до досягнення 23-річного віку не є підставою для стягнення аліментів, оскільки закон пов`язує обов`язок батьків надавати матеріальну допомогу повнолітнім дочці, сину саме з потребою у такій допомозі, яка виникла у зв`язку із витратами, пов`язаними з навчанням, а також за наявності юридичного факту - наявності у батьків можливості надання такої допомоги.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дочки, сина суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року, справа № 199/9339/16-ц, провадження № 61-32330св18.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Аналогічний правовий висновок викладений постанові Верховного Суду від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 (провадження № 61-16005св20).

Між тим позивач на надала суду жодного доказу та не вказала про існування доказів, які б вказували на потребу в утриманні повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, не вказала про наявність витрат, пов`язаних з навчанням доньки, розмір таких витрат та з чого вони складаються.

Позивач звернулася до суду в інтересах повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, про стягнення аліментів.

З врахуванням того, що повнолітня донька є дієздатною, то аліменти мають бути стягнуті на її, а не інших осіб, користь, в т.ч. коли такі особи наділені правом звернення до суду з позовом в інтересах інших осіб.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 , яка, як вказує позивач, потребує матеріальної допомоги, є повнолітньою та дієздатною, тому в силу ст.199 СК України аліменти, в разі встановлення підстав для їх стягнення судом, мали б стягуватися на її користь, а не на користь матері. Однак позивач просить стягувати аліменти саме на свою користь.

Також суд звертає увагу, що ОСОБА_2 є повнолітньою та може самостійно звернутись до суду із позовом про стягнення аліментів на її утримання на час навчання.

З огляду на вищевикладене, аналізуючи норми права чинного законодавства, які регулюють зазначені правовідносини, дослідивши надані сторонами докази, враховуючи те, що відповідач має на утриманні трьох малолітніх дітей, наразі з родиною виїхав зі свого міста у зв`язку з бойовими діями на території Бахмутського району Донецької області через військову агресію рф проти України, є інвалідом третьої групи, а також враховуючи недоведеність позивачем потреби в матеріальному забезпеченні зі сторони батька своєї доньки ОСОБА_2 , яка продовжує навчання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання не підлягають задоволенню.

Згідно ч. 7 ст. 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182, 183,191 Сімейного Кодексу України, положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року, суд, -

ухвалив:

в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя - О.М. Лапченко