Справа № 683/2147/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої-судді Кутасевич О.Г.,

з участю секретаря судового засідання Свідерської К.В.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Старокостянтинові цивільну справу №683/2147/23, 2/683/766/2023 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

У червні 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись в суд з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області і просять визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ХМ № 039559, виданий ОСОБА_4 10 вересня 2000 року на підставі рішення Іршиківської сільської ради від 21 липня 2000 року №1, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №37 та визнати за ними в порядку спадкування в рівних частках кожному за законом після смерті батька ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку площею 3,5236 га, яка розташована на території Старокостянтинівської міської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки :05:003:0041, яка належала ОСОБА_4 .

В обґрунтування заявленого позову посилаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько ОСОБА_4 . Вони є єдиними спадкоємцями за законом після смерті батька і в установленому законом порядку прийняли спадщину. До складу спадкового майна увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,5236 га, що розташована на території Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області.

Однак, оформити свої спадкові права на вищезазначену земельну ділянку вони не можуть, оскільки Державний акт на право власності на земельну ділянку видано на ім`я ОСОБА_4 вже після його смерті, через що нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. У вказаному Державному акті помилково зазначено, що підставою його видачі є рішення Іршиківської сільської ради №1 від 21 липня 2000 року, хоча в цьому рішенні не зазначено прізвища ОСОБА_4 . Земельна ділянка отримана останнім згідно рішення Іршиківської сільської ради №1 від 27 січня 2000 року, тобто за життя спадкодавця.

Оскільки усунути дефекти Державного акту у позасудовому порядку немає можливості, просили їх позов задовольнити, визнати недійсним зазначений державний акт та визнати за ними право власності на цю земельну ділянку.

У судове засідання представник позивачів - адвокат Бегеба Н.М.подала заяву про розгляд справи у її та позивачів відсутності, просить позов задовольнити.

Відповідач - Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду свого представника не направила, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подавала.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч.1 ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року).

Згідно ч.1 та ч.2 ст.549 цього Кодексу спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів ОСОБА_4 , після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,5236 га, кадастровий номер :05:003:0041, що розташована на території Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області.

Згідно довідки виконкому Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області від 22 серпня 2017 року ОСОБА_4 на день смерті проживав та був зареєстрований в с. Хижники Старокостянтинівського району Хмельницької області. Після його смерті в управління та розпорядження спадковим майном вступили його сини ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

30 серпня 2017 року за заявами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №521/2017 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Зазначені обставини підтверджуються: свідоцтвом по смерть ОСОБА_4 ; довідками Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району від 31 липня 2017 року та 22 серпня 2017 року №782; матеріалами спадкової справи №521/2017 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Отже, досліджені судом докази достовірно вказують на те, позивачі є спадкоємцями ОСОБА_4 , які у встановленому законом порядку прийняли спадщину.

19 травня 2023 року державний нотаріус Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотна Т.В. відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначену земельну ділянку через те, що Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ХМ № 039559, виданий ОСОБА_4 10 вересня 2000 року на підставі рішення Іршиківської сільської ради від 21 липня 2000 року №1, тобто після його смерті.

Відповідно до роз`ясень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно із ст. 16 ЦК України способом захисту свого права є визнання права.

Згідно із ч.3 ст. 152 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

На підставі абз.2 п.1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26.12.1992 "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14.09.2006 №139-У) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п.1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16.09.2008 №509-УІ).

Відповідно до ч.4 ст.25, ст. 331, 346 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті; право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту такої реєстрації; право власності припиняється у разі смерті власника, у зв`язку з чим ми позбавлені можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право власності на спадкове майно.

Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ХМ № 039559, останній виданий ОСОБА_4 10 вересня 2000 року на підставі рішення Іршиківської сільської ради від 21 липня 2000 року №1, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №37.

Разом з тим, указане рішення від 21 липня 2000 року про затвердження проекту відведення земельних ділянок (часток) паїв в натурі та передачу їх у власність не містить прізвища ОСОБА_4 .

Відповідно до архівного витягу відділу Хмельницької районної державної адміністрації від 22 травня 2023 року за № Т-45 з рішення №1 від 27 січня 2000 року тридцятої сесії Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області «Про затвердження проекту відведення земельних ділянок (паїв) в натурі та передача земельних паїв громадянам, які вийшли з ЗАТ «Нива» і КСП «Хижники» пунктом 3 вирішено передати у безоплатну приватну власність земельну частку пай громадянам, які вийшли з КСП «Хижники», зокрема, ОСОБА_4 .

Тобто у державному акті на право приватної власності на землю серії І-ХМ №039559 неправильно зазначено рішення ради, яке було підставою для видачі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку.

Рішення про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_4 було прийнято 27 січня 2000 року, тобто за його життя, є законним, а сам державний акт на право приватної власності на земельну ділянку було видано після його смерті 10 вересня 2000 року .

Відповідно до п. "г" ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України можуть набувати право власності на земельні ділянки унаслідок успадкування.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 на підставі рішення Іршиківської сільської ради від 2000 року №1 від 27 січня 2000 року набув земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,5236 га, кадастровий номер :05:003:0041, а тому у суду є достатні підстави для визнання за позивачами в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 права власності на цю земельну ділянку.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 82, 264-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ХМ № 039559, виданий ОСОБА_4 10 вересня 2000 року на підставі рішення Іршиківської сільської ради від 21 липня 2000 року №1, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №37.

Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності в рівних частках кожному на земельну ділянку площею 3,5236 га, яка розташована на території Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки :05:003:0041.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: с. Хижники Хмельницького району Хмельницької області, 31137, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Позивач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, місце знаходження: вул. К. Острозького,41 м. Старокостянтинів Хмельницької області, 31100, .

Текст рішення складено 16 жовтня 2023 року.

Суддя: