ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 жовтня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/2121/23

Головуючий у першій інстанції - Бездідько В. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1141/23

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Шитченко Н.В.,

суддів Мамонової О.Є., Онищенко О.І.,

позивач: ОСОБА_1 , що діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 ,

відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо»,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 , що діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи, та стягнення страхового відшкодування.

У С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 , що діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , звернулася з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (далі - ТДВ «СК «Кредо») в якому, збільшивши заявлені вимоги, просила:

- стягнути з ТДВ «СК «Кредо» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 9 000 грн та витрат на поховання у розмірі 5 030,50 грн, а всього 14 030,50 грн;

- стягнути з ТДВ «СК «Кредо» на користь ОСОБА_1 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 4 899,26 грн, три відсотки річних у розмірі 301,15 грн, інфляційні витрати у розмірі 1 191,85 грн, а всього 6 392,26 грн;

- стягнути з ТДВ «СК «Кредо» на користь ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 9 000 грн та витрат на утримання у розмірі 105 939,50 грн, а всього 114 939,50 грн;

- стягнути з ТДВ «СК «Кредо» на користь ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 61 380,66 грн, три відсотка річних у розмірі 3 834,34 грн, інфляційні витрати у розмірі 19 815,48 грн, а всього 85 030,48 грн;

- стягнути з ТДВ «СК «Кредо» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 12 000 грн.

Позов мотивовано тим, що 16 липня 2021 року близька 19 год 50 хв, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Skoda Octavia A5», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі сполученням «Київ-Чернігів» в напрямку м. Києва, проїжджаючи смт Калинівка на відстані 14,5 м від повороту до вул. Лісова, скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_4 , який отримав тілесні ушкодження, та у результаті цього ДТП ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. ОСОБА_4 являвся чоловіком ОСОБА_1 та батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Skoda Octavia A5», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована у ТДВ «СК «Кредо». Постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ Національної поліції у Київській області Корчинським Ю.В. закрито кримінальне провадження № 0001321 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Відповідачем здійснено виплату страхового відшкодування лише частково, з чим позивачка не погоджується.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 липня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ТДВ «СК «Кредо» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 9 000 грн та витрат на поховання у розмірі 5 030,50 грн, а всього разом 14 030,50 грн.

Стягнуто з ТДВ «СК «Кредо» на користь ОСОБА_1 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 4 899,26 грн, три відсотки річних у розмірі 301,15 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 191,85 грн, а всього разом 6 392,26 грн.

Стягнуто з ТДВ «СК «Кредо» на користь ОСОБА_1 , яка є законним представником малолітнього ОСОБА_2 , страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 9 000 грн та витрат на утримання у розмірі 105 939,50 грн, а загально 114 939,50 грн.

Стягнуто з ТДВ «СК «Кредо» на користь ОСОБА_1 , яка є законним представником малолітнього ОСОБА_2 , пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного байку України у розмірі 61 380,66 грн, три відсотки річних у розмірі 3 834,34 грн, інфляційні втрати у розмірі 19 815,48 грн, а всього разом 85 030,48 грн.

Стягнуто з ТДВ «СК «Кредо» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 12 000 грн.

Стягнуто з ТДВ «СК «Кредо» на користь держави судовий збір у сумі 4294,40 грн.

В апеляційній скарзі ТДВ «СК «Кредо», посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_2 , відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ДТП сталася внаслідок надзвичайних та невідворотних подій, які у сукупності є непереборною силою, а також наявності ознак непрямого умислу (ст. 24 КК України)/умислу (ст. 10 КУпАП) велосипедиста ОСОБА_4 , що виключає відповідальність страховика та власника джерела підвищеної небезпеки за наслідками ДТП.

Заявник указує на те, що велосипедистом ОСОБА_4 порушено вимоги пунктів 6.5, 6.7, 10.1 Правил дорожнього руху, чим допущено грубу необережність, яка сприяла виникненню ДТП, і знаходиться в прямому причинному зв`язку з її виникненням та наслідками. Скаржник вважає, що саме груба необережність потерпілого сприяла виникненню ДТП, тому суд мав врахувати вину потерпілого при вирішенні питання про стягнення з відповідача страхового відшкодування.

Посилається на те, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача пені, суми трьох процентів річних та інфляційних втрат, з огляду на те, що відповідно до листа Торгово-промислової палати України військову агресію Російської Федерації проти України визнано форс-мажорною обставиною, яка звільняє від відповідальності у випадку несвоєчасної виплати за грошовими зобов`язаннями. Вважає, що судом першої інстанції не враховано положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, за якими у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Скаржник просить відмовити у відшкодуванні позивачці витрат на правничу допомогу або зменшити суму до 1 000 грн, посилаючись на те, що ТДВ «СК «Кредо» повністю відшкодувало страхове відшкодування в межах Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У наданому відзиві представник ОСОБА_1 - адвокат Гудз Р.А., вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, просить апеляційну скаргу ТДВ «СК «Кредо» залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, стягнути з ТДВ «СК «Кредо» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в суді апеляційної інстанції у розмірі 6 000 грн.

Доводи відзиву зводяться до того, що велосипедист не може ототожнюватись із джерелом підвищеної небезпеки, тому наявність або відсутність вини останнього у настанні ДТП не може бути підставою для покладення на нього зобов`язання із відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Указує на те, що відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження щодо нього не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, оскільки ДТП, внаслідок якої загинув ОСОБА_4 , являється страховим випадком, а отже у страховика виник обов`язок виплатити страхове відшкодування за завдану забезпечувальним транспортним засобом шкоду, яка пов`язана зі смертю потерпілого. При цьому в постанові про закриття провадження інформація щодо наявності умислу потерпілого чи непереборної сили у настанні ДТП відсутня.

Вважає недоцільним посилання відповідача на наявність форс-мажорних обставин, оскільки ТДВ «СК «Кредо» не надано жодних доказів зв`язку несвоєчасної виплати страхового відшкодування із запровадженням воєнного стану.

Звертає увагу на те, що ТДВ «СК «Кредо», заперечуючи проти задоволення понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу, довільно вказує на необхідність зменшення суми до 1 000 грн, не наводячи будь-які аргументи щодо такого зменшення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з їх обгрунтованості та необхідності покладення на страховика ТДВ «СК «Кредо» відповідальності по виплаті страхового відшкодування у повному обсязі. Районним судом констатовано, що велосипедист не являється джерелом підвищеної небезпеки, отже наявність чи відсутність вини ОСОБА_4 у настанні ДТП не може бути підставою для покладення на нього зобов`язання із відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Судом враховано, що зіткнення автомобіля з велосипедом у цій конкретній ситуації не може бути кваліфіковано як взаємодія джерел підвищеної небезпеки, тому, здійснюючи страхову виплату, ТДВ «СК «Кредо» помилково врахувало положення про ділення страхової виплати на кількість осіб, винних у заподіянні шкоди.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

У справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_4 у с. Нові Млини Борзнянського району Чернігівської області, його батьками являються ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 18).

ОСОБА_4 являвся чоловіком ОСОБА_1 , що засвідчено копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 16 листопада 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві (т. 1 а.с. 22).

ОСОБА_2 являється сином померлого ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 16 грудня 2017 року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (т. 1 а.с. 24).

16 липня 2021 року приблизно о 19 год 50 хв, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Skoda Octavia А5», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі сполученням «Київ - Чернігів» в напрямку м. Києва, проїжджаючи смт Калинівка на відстані 14,5 м. від повороту до вул. Лісова, скоїв зіткнення з велосипедом «ММВЗ», під керуванням ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а.с.17).

17 липня 2021 року за фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди СУ ЕУНП в Київській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001321 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ Національної поліції у Київській області Корчинським Ю.В. від 31 грудня 2021 року кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001321 від 17 липня 2021 року за фактом ДТП, що мала місце 16 липня 2021 року, внаслідок якої від отриманих тілесних ушкоджень помер ОСОБА_4 , закрито у зв`язку з відсутністю ознак складу кримінального правопорушення (а.с.11-15).

У постанові про закриття кримінального провадження вказано, що порушення вимог пунктів 6.5, 6.7, 10.1 Правил дорожнього руху з боку велосипедиста ОСОБА_4 знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням ДТП та її наслідками.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Skoda Octavia А5», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована у ТДВ «СК «КРЕДО» на підставі полісу №201889758 (а.с.16).

Згідно із довідкою Новомлинівського старостинського округу Височанської сільської ради від 31 серпня 2021 року № 346, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті за однією адресою з ним постійно проживали та були зареєстровані: ОСОБА_6 , 1955 року народження, мати, та ОСОБА_7 , 1981 року народження, брат (т. 1 а.с. 21).

18 жовтня 2022 року представником ОСОБА_1 , що діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , - адвокатом Шелепінським О.М. подано ТДВ «СК «КРЕДО» заяву про виплату страхового відшкодування, зокрема, дружині потерпілого ОСОБА_1 моральної шкоди у сумі 18 000 грн, сину потерпілого ОСОБА_2 моральної шкоди у сумі 18 000 грн, а також відшкодування на утримання у сумі 216 000 грн (т. 1 а.с. 10).

Листом від 30 січня 2023 року ТДВ «СК «Кредо» повідомило ТОВ «ЦЕНТР АВТОВИПЛАТ ПОЛІС» про прийняте рішення у страховій справі, відповідно до якого проведено часткову виплату страхового відшкодування моральної шкоди та витрат на утримання у загальному розмірі 112 001,05 грн, з яких: для ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - по 8 999,25 грн моральної шкоди та 94 003, 00 грн - відшкодування витрат на утримання (т. 1 а.с. 26).

09 березня 2023 року адвокатом Гудз Р.А., в інтересах ОСОБА_1 направлено ТДВ «СК «Кредо» адвокатський запит із проханням надати детальний розрахунок, з урахуванням підстав, періоду та розміру страхового відшкодування в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з якої нараховувалася пеня за прострочення виконання зобов`язання за договором (а.с. 27-28).

У листі від 24 березня 2023 року ТДВ «СК «Кредо» повідомило, що, ураховуючи вимоги п. 27.2 та п. 36.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто поділу відповідальності між водієм та велосипедистом та наявність ще двох претендентів на відшкодування шкоди страхове відшкодування складає:

- ОСОБА_1 (дружині загиблого) підлягає відшкодуванню моральна шкода у розмірі 72 000 грн /4 (відповідно до п. 27.2) = 18 000 грн/2 (відповідно до п. 36.3) = 9 000 грн;

- ОСОБА_2 (сину загиблого) підлягає відшкодуванню моральна шкода у розмірі 72 000/4 (відповідно до п. 27.2) =18 000 грн /2 (відповідно до п. 36.3) = 9 000 грн;

- ОСОБА_2 (сину загиблого) підлягають відшкодуванню витрати, пов`язані зі смертю годувальника, у розмірі 216 000/2 (відповідно до п. 36.3) = 108 000 грн.

У листі також повідомлено про виконання обов`язків за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № EP/201889758 у повному обсязі, зокрема:

- 20 лютого 2022 року ТДВ «СК «Кредо» страховим актом № 20220155-5 визнано настання цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого ТЗ за спричинення шкоди життю ОСОБА_4 , яка сталася 16 липня 2021 року, страховим випадком, передбаченим Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Полісом, та призначено страхове відшкодування ОСОБА_1 (дружині загиблого) у вигляді відшкодування витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника у розмірі 5 030,50 грн та пеню за прострочення виплати витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника на суму 1 895,06 грн та пеню у розмірі 0,025 грн за 25 днів за прострочення виплати 0,75 на загальну суму 1 895,08 грн.

Страхове відшкодування у вигляді витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника, пеня за прострочення виплати витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника та пені за прострочення виплати 0,75 грн (помилково не врахованої у попередній період виплати) на загальну суму 1 895,08 грн (за вирахуванням ПДФО - 341,11 грн, в/з - 28,43 грн) перераховано на рахунок ОСОБА_1

- 20 січня 2023 року ТДВ «СК «Кредо» страховим актом № 2022015-2 визнано настання цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого ТЗ за спричинення шкоди життю ОСОБА_4 , яка сталася 16 липня 2021 року, страховим випадком, передбаченим Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Полісом, та призначено страхове відшкодування ОСОБА_2 (сину загиблого) у вигляді моральної шкоди у розмірі 8 999,25 грн та відшкодування, пов`язане із смертю годувальника у розмірі 94 003 на загальну суму 103 002,25 грн.

Страхове відшкодування у вигляді моральної шкоди та відшкодування, пов`язане зі смертю годувальника перераховано представнику потерпілої особи, а саме: 24 січня 2023 року - 27 002,25 грн, 25 січня 2023 року - 26 000 грн, 27 січня 2023 року 50 000 грн.

- ТДВ «СК «Кредо» страховим актом № 2022015-3 визнано настання цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого ТЗ за спричинення шкоди життю ОСОБА_4 , яка сталася 16 липня 2021 року, страховим випадком, передбаченим Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Полісом, та призначено страхове відшкодування ОСОБА_2 (сину загиблого), пов`язане зі смертю годувальника у розмірі 13 997 грн та моральна шкода у розмірі 0,75 грн, а всього на загальну суму 13 997,75 грн та пеня у загальному розмірі 1 983,49 грн (295,92 грн за 9 днів прострочення виплати суми у розмірі 27 002,25грн, 320,55 грн за 9 днів прострочення виплати суми у розмірі 26 000 грн, 753,42 грн за 11 днів прострочення виплати у розмірі 50 000 грн та 613,60 грн за 32 дні прострочення виплати у розмірі 13 997,75 грн).

Страхове відшкодування у вигляді страхового відшкодування ОСОБА_2 (сину загиблого), пов`язане зі смертю годувальника у розмірі 13 997 грн та моральна шкода у розмірі 0,75 грн, а всього на загальну суму 13 997,75 грн та пеня у загальному розмірі 1 983,49 грн (за вирахуванням ПДФО - 375,03 грн, в/з - 29,75 грн) перераховано на рахунок ОСОБА_1

- 24 січня 2023 року страховим актом № 2022015-1 визнано настання цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого ТЗ за спричинення шкоди життю ОСОБА_4 , яка сталася 16 липня 2021 року, страховим випадком, передбаченим Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Полісом, та призначено страхове відшкодування ОСОБА_1 (дружині загиблого) у вигляді моральної шкоди у розмірі 8 999,25 грн, яке перераховано представнику потерпілої особи. Ураховуючи те, що ОСОБА_1 (дружині загиблого) ТДВ «СК «Кредо» частково вже було відшкодовано страхове відшкодування у вигляді моральної шкоди, несплачена частка його складає: 0,75 грн (9 000 - 8 999,25 = 0,75).

- ТДВ «СК «Кредо» страховим актом № 2022015-4 визнано настання цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого ТЗ за спричинення шкоди життю ОСОБА_4 , яка сталася 16 липня 2021 року, страховим випадком, передбаченим Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Полісом, та призначено страхове відшкодування ОСОБА_1 (дружині загиблого) у вигляді моральної шкоди у розмірі 0,75 та пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у вигляді моральної шкоди на загальну суму 110,96 грн (пеня у розмірі 110,95 грн за 9 днів прострочення виплати у сумі 8 999,25 грн та пеня у розмірі 0,01 грн за 9 днів прострочення виплати 0,75) за вирахуванням ПДФО - 19,97 грн та в/з 1,66 грн.

Не погодившись із частковою виплатою ТДВ «СК «Кредо» страхового відшкодування, ОСОБА_1 , що діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_2 , звернулася з цим позовом.

Згідно зі ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною другою статті 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Частиною першою статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Згідно із пунктом 27.1 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Стаття 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до поняття «шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого», включає, зокрема, моральну шкоду, витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника.

Відповідно до п. 27.2 ст. 27 Закону України України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Пунктом 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (пункт 27.4 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Пунктом 27.5 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Відповідно до ч. 3 ст. 1193 ЦК України вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання.

Коли шкода, пов`язана зі смертю потерпілого, була заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, то відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє страховика від обов`язку відшкодувати шкоду. Указана позиція зазначена у Постанові Верховного Суду у справі №345/3335/17 від 03 червня 2020 року.

Зважаючи на вказані правові норми, судом першої інстанції вірно встановлено відсутність належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_4 , який помер внаслідок ДТП, передбачав, бажав чи свідомо допускав настання ДТП зі смертельним наслідком. Смерть потерпілого велосипедиста настала в результаті наїзду на нього автомобіля, який у даній дорожній обстановці не мав технічної можливості уникнути скоєння наїзду на велосипедиста, що, не переконавшись в безпечності маневру, змінив напрямок руху.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_4 також здійснював діяльність, яка є джерелом підвищеної небезпеки, керуючи велосипедом, отже мають враховатись положення ст. 1188 ЦК України, яка регулює правовідносини щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, оскільки велосипед у ситуації, яка виникла у цій справі, не вважається джерелом підвищеної небезпеки, оскільки цей транспортний засіб не мав двигуна, а рухався внаслідок дії мускульної сили людини, яка знаходиться на ньому, про що правильно зазначив суд першої інстанції. Отже, його експлуатація є повністю контрольованою, а ознаками джерела підвищеної небезпеки є неможливість повного контролю з боку людини, наявність шкідливих властивостей, велика ймовірність завдання шкоди тощо. Зіткнення автомобіля з велосипедом у цій конкретній ситуації не може бути кваліфіковано як взаємодія кількох джерел підвищеної небезпеки. Такі висновки відповідають висновкам, наведеним у постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 350/1425/17, провадження № 61-38123св18.

Ураховуючи те, що відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідальність покладається на страховика ТДВ «СК «Кредо» у повному обсязі.

Апеляційний суд погоджується з тим, що, прийнявши рішення про виплату страхового відшкодування, відповідач мав виплатити його у порядку і розмірах, визначених в Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: моральну шкоду, заподіяну смертю особи, - у розмірі 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку; витрати на утримання - у розмірі, не меншому 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

За таких обставин, суд першої інстанції, урахувавши часткову сплату ТДВ «СК «Кредо» страхового відшкодування, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 9 000 грн та витрат на поховання у розмірі 5 030,50 грн., та на користь ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 9 000 грн моральної шкоди та витрат на утримання у розмірі 105 939,50 грн.

Згідно зі ст. 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на визнання ТДВ «СК «Кредо» того, що останнім днем, з якого слід нараховувати штрафні санкції за прострочення виплати страхового відшкодування витрат на утримання та витрат на поховання являється 05 травня 2022 року, а за прострочення виплати страхового відшкодування моральної шкоди - 17 січня 2023 року, та, ураховуючи сплату відповідачем штрафних санкцій за користування частиною вже сплачених коштів у розмірі 130 000 грн, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про стягнення штрафних санкцій, нарахованих на іншу, несплачену частину страхованого відшкодування, у розмірі 130 000 грн.

Ураховуючи наведене, судом першої інстанції обґрунтовано задоволено також вимоги позивачки про стягнення з відповідача пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, 3% річних та інфляційних втрат, оскільки відповідач, як боржник, прострочив виконання грошового зобов`язання.

Перевіряючи аргументи відповідач про відсутність правових підстав для стягнення з ТДВ «СК «Кредо» пені, 3% річних та інфляційних витрат у зв`язку з форс-мажорними обставинами, а саме військовою агресією Росїї проти України, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 14-1 Закону України «Проторгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Єдиним належним документом, який підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), є сертифікат, виданий у порядку та на підставі статті 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні».

Ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Форс-мажор, або ж обставини непереборної сили, - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Водночас сама по собі, зокрема, збройна агресія проти України, девальвація гривні, воєнний стан, не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Воєнний стан, девальвація гривні, як обставини непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.

Наявність сертифікату ТПП України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Водночас сторона, яка посилається на форс-мажор, з урахуванням умов Договору у даній справі, має довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання.

Указані висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15 червня 2023 року у справі №910/8580/22.

Колегія суддів вважає слушними твердження сторони позивача про те, що ТДВ «СК «Кредо» не доведено зв`язку військової агресії Російської Федерації проти України із несвоєчасною виплатою страхового відшкодування. З листування сторін вбачається, що підставою часткового виконання зобов`язання по виплаті страхового відшкодування являється свідома позиція ТДВ «СК «Кредо» щодо необхідності проведення часткової виплати коштів внаслідок вини ОСОБА_4 . Сам по собі факт збройної агресії Росії проти України не є підставою для звільнення від відповідальності.

Відомості про здійснення ТДВ «СК «Кредо» повідомлення позивачки щодо настання у юридичної особи форс-мажорних обставин, які стали підставою для несвоєчасної виплати страхового відшкодування, в матеріалах справи відсутні.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на відсутність правових підстав для стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, з огляду на положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, апеляційний суд відхиляє.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Отже, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу ІІІ книги 5 ЦК України) так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу ІІІ книги 5 ЦК України).

Згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Як вбачається з матеріалів справи, грошове зобов`язання відповідача виникло на підставі делікту (спричинення матеріальної шкоди внаслідок смерті фізичної особи у ДТП), разом з тим, положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України охоплюють лише питання звільнення від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, позичальника за кредитним договором, а відтак не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Ураховуючи вищевикладене, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 4 899,26 грн, 3% річних у розмірі 301,15 грн, інфляційних втрат у розмірі 1 191,85 грн, а також на користь ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного байку України у розмірі 61 380,66 грн, 3% три річних у розмірі 3 834,34 грн, інфляційних втрат у розмірі 19 815,48 грн.

Вирішуючи питання законності стягнення з ТДВ «СК «Кредо» на користь ОСОБА_1 12 000 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд виходить з такого.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представник ОСОБА_1 - адвокат Гудз Р.А. просила стягнути з ТДВ «СК «Кредо» на користь позивачки 12 000 грн витрат на правничу допомогу.

Статтею 141 ЦПК України визначений порядок розподілу витрат між сторонами. Так, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК).

Відповідно ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

У Рішенні Конституційного Суду України № 23-рп/2009 (пункт 3.2) від 30 вересня 2009 року передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За змістом статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами тощо.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Отже, до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво в судах тощо.

У цій справі встановлено і підтверджується її матеріалами, що представництво інтересів позивачки ОСОБА_1 у суді першої інстанції здійснювала адвокат Гудз Р.А., яка діяла на підставі договору про надання правничої допомоги № 04/23 від 02 лютого 2023 року (т. 1 а.с. 37-39), ордеру серії ВО № 1051806 від 24 квітня 2023 року (т. 1 а.с. 40).

Згідно з детальним описом наданих послуг ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги № 04/23 від 02 лютого 2023 року, надано такі послуги: 1) аналіз наданих клієнтом документів та формування позовної заяви протягом 4 год. вартістю 4 000 грн; 2) формування додатків, копіювання документів, відповідно до кількості сторін протягом 2 год. вартістю 2 000 грн; 3) формування відповіді на відзив на позовну заяву протягом 3 год. вартістю 3 000 грн; 4) формування заяв та клопотань по справі протягом 2 год. варістю 2 000 грн; 5) участь у судовому засіданні протягом 1 год. вартістю 1 000 грн (т. 1 а.с. 223).

Сплата ОСОБА_1 12 000 грн витрат на правничу допомогу підтверджується оригіналом квитанції до прибуткового касового ордера № 33 від 05 липня 2023 року (т. 1 а.с. 224).

У письмових запереченнях ТДВ «СК «Кредо» просило відмовити ОСОБА_1 у задоволенні витрат на правничу допомогу, оскільки відповідачем повністю відшкодовано страхове відшкодування в межах Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вартість юридичних послуг адвоката Гудз Р.А. завищено в декілька разів, оскільки справа не являється складною, не вимагає вивчення великого обсягу нормативно-правовових актів, складання великої кількості процесуальних документів, судова практика у цій категорії справ являється сталою, а необхідні процесуальні документи - шаблонними.

Зважаючи на прийняте судом першої інстанції рішення, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі, та надані останньою докази понесених витрат, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для розподілу між сторонами витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 у суді першої інстанції.

На думку апеляційного суду, витрати на професійну правничу допомогу в присудженому судом першої інстанції розмірі (12 000 грн) є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Підстав для їх зменшення до 1 000 грн не вбачається, ураховуючи складність справи та обсяг наданих адвокатом послуг, які являються доведеними. Право сторони на відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу прямо передбачено нормами ЦПК України.

Наявність сталої судової практики у цій категорії справ, що не вимагає вивчення великого обсягу нормативно-правових актів та складання великої кількості процесуальних документів не свідчить про те, що правовий супровід справи зі сторони адвоката пересічний особі не потрібен з огляду на специфіку правовідносин, а його здійснення вимагало проведення відповідного збору та аналізу наданих позивачкою документів для подачі позовної заяви та складання процесуальних документів, участі у судовому засіданні суду першої інстанції, що правильно враховано судом першої інстанції.

Вирішуючи заявлене у відзиві на апеляційну скаргу клопотання представника позивачки - Гудз Р.А. про стягнення з ТДВ «СК «Кредо» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в суді апеляційної інстанції у розмірі 6 000 грн, колегія суддів виходить з наступного.

Представництво інтересів ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції адвокат Гудз Р.А. здійснювала на підставі договору про надання правничої допомоги № 04/23 від 02 лютого 2023 року (т. 1 а.с. 37-39), ордеру серії ВО № 1058565 від 17 серпня 2023 року (т. 2 а.с. 46).

Як свідчить детальний опис наданих послуг ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги № 04/23 від 02 лютого 2023 року, надано такі послуги: 1) ознайомлення та аналіз наданої клієнтом апеляційної скарги та доводів скаржника протягом 1 год. вартістю 1 000 грн; 2) формування відзиву на апеляційну скаргу з додатками відповідно до кількості сторін протягом 5 год. вартістю 5 000 грн.

ОСОБА_1 сплачено адвокату Гудз Р.А. 6 000 грн на підставі договору про надання правничої допомоги № 04/23 від 02 лютого 2023 року, на підтвердження чого надано оригінал квитанції до касового ордеру № 5 від 06 вересня 2023 року.

Під час апеляційного розгляду ТДВ «СК «Кредо» клопотання про необґрунтованість заявленого розміру витрат на правничу допомогу та його зменшення не заявляло.

Ураховуючи наведене та беручи до уваги наявність документально підтверджених доказів витрат ОСОБА_1 на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, відсутність клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомога, колегія суддів вважає можливим задовольнити заявлене клопотання про відшкодування понесених ОСОБА_1 в апеляційній інстанції витрат на професійну правничу допомогу та стягнути з ТДВ «СК «Кредо» на її користь 6 000 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» залишити без задоволення, а рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 липня 2023 року - без змін.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (місцезнаходження: 69068, м. Запоріжжя, проспект Моторобудівників, буд. 34, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) 6 000 (шість тисяч) грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: О.Є. Мамонова

О.І. Онищенко