ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/2788/23 Провадження № 2/636/1342/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Буніна Є.О.,

секретаря судового засідання Бруславської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про зняття арешту з нерухомого майна, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Харківського відділу ДВС про зняття арешту з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного постановою про арешт майна боржника АА № 793916, від 01.03.2011.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона є власником вищевказаної квартири, яку вона мала намір продати та звернувшись до нотаріуса їй стало відомо, що постановою від 01.03.2011 серії АА № 793916 виданої ВДВС Харківського РУЮ в межах суми боргу в розмірі 6810,33 грн. накладено арешт на дану квартиру. Харківський ВДВС повідомив, що іншої інформації яка міститься в реєстрі відсутні, через, що неможливо встановити підстави обтяження та прийняття рішення про зняття арешту, тому позивач вимушений звернутися до суду.

Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судової повістки.

Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи.

Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.12.2022 ОСОБА_1 на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно та Реєстру прав на відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 на яку 01.03.2011 зареєстровано інформацію про державну реєстрацію обтяжень згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 793916 № 37030507 ВДВС Харківського РУЮ в Харківській області.

З відповіді ВДВС Харківського РУЮ в Харківській області вбачається, що іншої інформації про обтяження в т.ч. документи на підставі яких внесено обтяження до реєстру (в тому числі постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження) станом на 07.06.2023 у відділі відсутні, через що не можливо достовірно встановити підстави даного обтяження та прийняти рішення про зняття арешту з майна.

На підставі ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно волі інших осіб.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 321 цього Кодексу, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 353 цього Кодексу.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

На підставі ч. 7 ст. 319 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні; право приватної власності є непорушним.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Вимоги позивача, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, встановленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту в порядку цивільного судочинства.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Отже, накладений арешт на майно, заважає позивачу скористатися належним їй майном, що є порушенням її конституційних прав.

Керуючись ст. ст. 4, 10-12, 76-80, 141, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про зняття арешту з нерухомого майна, задовольнити.

Зняти арешт - заборону на відчуження нерухомого майна - квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладений в межах виконавчого провадження на підставі постанови державного виконавця про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія АА АА793916, від 01.03.2011 року ВДВС Харківського РУЮ Харківської області (реєстраційний номер обтяження: 10887455).

Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя