КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Білич І.М., Березовенко Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Шаламай Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Тимченко Юлії Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 29 травня 2023 року у складі судді Волошина В.О.,

у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересовані особи: ПАТ «УкрСиббанк» про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

19.05.2023 ОСОБА_1 звернулася у суд із скаргою на дії Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просила:

- поновити строк подання скарги на дії державного виконавця;

- визнати дії Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо відмови зняти арешт з майна ОСОБА_1 накладений в рамках виконавчого провадження НОМЕР_1 неправомірними;

- зобов`язати Печерський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винести постанову про зняття арешту з майна ОСОБА_1 накладеного в рамках виконавчого провадження НОМЕР_1 на підставі постанови від 15 лютого 2011 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 травня 2023 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для подання скарги залишено без розгляду. Скаргу ОСОБА_1 повернуто без розгляду.

В апеляційній скарзі адвокат Тимченко Ю.О. в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність ухвали суду першої інстанції прийнятою з порушенням норм ЦПК України, просить її скасувати та направити справу до Шевченківського районного суду м. Києва для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд дійшов неправильного висновку, щодо перебігу процесуального 10-денного строку щодо оскарження. Дійсно 17 лютого 2023 року ОСОБА_1 дізналася про наявність арешту на її майно, але станом на зазначену дату скаржник не мала відповіді державного виконавця, а отже і не мала на цю дату предмету оскарження - незаконного рішення чи дій державного виконавця, з огляду на це 17 лютого 2023 року ніяк не є початком відліку процесуального строку встановленого чинним законодавством. Відповідь державного виконавця була отримана представником скаржника у застосунку Viber лише 12 травня 2023 року.

Зазначає, що 04 квітня 2023 року повторно направила на електронну адресу відділу заяву про зняття арешту з майна боржника з проханням направити відповідь на електронну адресу, що свідчить про те, що станом на 04 квітня 2023 року, вона не знала про наявність відповіді державного виконавця та те, що зазначена відповідь надіслана їй рекомендованим листом.

Вказує, що даний рекомендований лист не був отриманий з незалежних причин. Згідно відповіді АТ «Укрпошта» даний лист було повернуто за зворотною адресою та вручено відправнику 17 квітня 2023 року.

Представник виконавчої служби та заінтересованої особи в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку (а.с. 36-37), тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у їх відсутності.

Вислухавши адвоката Тимченко Ю.О. в інтересах ОСОБА_1 , яка просила апеляційну скаргу задовольнити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що заявником недотримано строків на звернення зі скаргою до суду, визначених ст. 449 ЦПК України.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до змісту скарги, 17.02.2023, ОСОБА_1 дізналася про наявність арештів на все її майно, накладених в межах виконавчих проваджень, у зв`язку з чим 27.02.2023 та 04.04.2023 повторно, її представник на адресу електронної пошти Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) направив лист про зняття арешту з майна ОСОБА_1

12.05.2023 після телефонного дзвінка до ВДВС було з`ясовано, що відповідь на звернення відправлено поштою, проте поштове відправлення, у якому містилася відповідь, скаржниця не отримала.

За наслідком звернення до АТ «Укрпошта» було з`ясовано, що листоноша, не знайшовши адресу скаржниці, 17.04.2023 повернула поштову кореспонденцію до відправника з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Зазначає, що відповідь на її звернення до Печерського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) вона отримала 12.05.2023 через застосунок Viberй 19.05.2023 через пошту відправила скаргу на дії ВДВС.

Колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про необхідність відрахування десятиденного строку оскарження з дати, коди скаржниця довідалася про наявність арешту на її майно, а саме - 17.02.2023.

При цьому, колегія суддів враховує наступне.

Частиною п`ятою статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (тут і надалі - Закон України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11 Закону України "Про виконавче провадження").

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України "Про виконавче провадження".

Положеннями статті 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно вимог ч.1, 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Звертаючись у суд зі скаргою, ОСОБА_1 просила визнати неправомірними дії Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо відмови зняти арешт з її майна, накладеного в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1.

Отже, з урахуванням змісту скарги, в якій ставиться питання про визнання неправомірними дії ВДВС щодо відмови у знятті арешту з майна, а також положень ст..449 ЦПК України та ч. 1, 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», процесуальний строк оскарження починає відлік з дати отримання ОСОБА_1 відповіді державного виконавця, а не дня, коли вона довідалася про наявність арешту, як помилково встановив районний суд.

При цьому, підлягає врахуванню і та обставина, що у матеріалах справи відсутні докази на спростування тверджень ОСОБА_2 про те, що відповідь на подані до Печерським ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) звернення вона отримала лише 12.05.2023.

Між тим, суд першої інстанції не звернувналежної уваги на зазначені обставини та в порушення норм діючого законодавства дійшов поспішного висновку про повернення без розгляду поданої ОСОБА_1 скарги, у зв`язку з пропуском передбаченого законом десятиденного строку оскарження без поважних причин.

Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

З урахуванням встановленого апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, ухвала суду першої інстанції, як така, що ухвалена без дотримання вимог процесуального закону відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню, а справа - поверненню до суду першої інстанції для продовження розгляду скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Тимченко Юлії Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 29 травня 2023 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до того ж суду.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 жовтня 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: