Справа №: 343/2284/23
Провадження №: 2/0343/587/23
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2023 року м. Долина

Долинський районний суд Івано Франківської області в складі:

головуючого судді Андрусіва І.М.,

з участю: секретаря судового засідання - Максимович В.Р.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано Франківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 343/2284/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу,

за участю: позивачки ОСОБА_1 та її представника - адвоката Кажука В.Б.,

відповідача ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позицій сторін:

позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому просить:

- розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 03.08.2013 Долинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано - Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №131;

- після розірвання шлюбу прізвище їй не змінювати;

- малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після розірвання шлюбу залишити проживати з нею;

- стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.

Позовні вимоги мотивує тим, що вона із відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після укладення шлюбу їхнє подружнє життя проходило нормально, однак з часом відносини між ними почали погіршуватись. На даний час вони спільно не проживають, у них відсутні будь - які спільні інтереси, спільне господарство не ведуть. Спроби примирення не дали бажаного результату, оскільки відповідач не міняє своєї поведінки. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим.

У підготовчому судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Кажук В.Б. позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі.

ІІ. Процесуальні дії у справі:

18 вересня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання за участю сторін.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовчому судовому засіданні позов визнав у повному обсязі.

Частиною 1 статті 206 Цивільно процесуального кодексу України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав, визнання ним позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає визнання ним позову та приходить висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

сторони по справі перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (повторне) серії НОМЕР_1 виданого 12.09.2023 Долинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано - Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 6).

За час спільного проживання у сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 виданого 29.10.2015 та серії НОМЕР_3 виданого 05.05.2017 (а.с. 7, 8).

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивачки припинити шлюбні відносини з відповідачем, які вони враховуючи наявність малолітніх дітей не можуть вирішити в позасудовому порядку.

ІV. Оцінка суду:

заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи визнання позову відповідачем, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України).

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Частиною 1 статті 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні відносини, позивачка не бажає зберегти сім`ю, відповідач з цього приводу заперечень не висловив, позов визнав, спору між сторонами щодо місця проживання дітей немає, тому відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати, після розірвання шлюбу прізвище позивачки не змінювати, малолітніх дітей залишити проживати з позивачкою.

V. Розподіл судових витрат:

згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі, на професійну правничу допомогу.

Враховуючи те, що позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 1 073,60 грн (а.с. 13), позов задоволено, тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на її користь.

Щодо понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, що основні положення про витрати на професійну правничу допомогу містяться у ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Підсумовуючи вищевикладене, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Позивачка ОСОБА_1 на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу надала такі документи:

- договір про надання правової допомоги від 13.09.2023, укладений між нею та адвокатом Кажуком В.Б. (а.с. 9);

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ІФ № 000996 адвоката Кажука В.Б. (а.с. 11);

- ордер серії АТ №1050059 від 13.09.2023 на надання правової допомоги ОСОБА_1 адвокатом Кажуком В.Б. (а.с. 10);

- акт виконаних робіт від 13.09.2023, у якому визначено характер правової допомоги та її вартість, а саме: надання правової консультації по справі, збір документів - 100 грн., правнича допомога, пов`язана з підготовкою до складення позовної заяви - 300 грн, складення позовної заяви 800 грн., представництво інтересів позивачки у суді 800 грн. Всього 2 000 грн (а.с. 12);

- квитанцію № 71 від 13.09.2023, відповідно до якої ОСОБА_1 сплатила адвокату Кажуку В.Б. 2 000 грн (а.с. 11).

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що розмір витрат, понесених позивачкою на правничу допомогу, тобто на оплату послуг адвоката, є доведеним, обґрунтованим та співмірним, зокрема, зі складністю та категорією даної справи, її значенням для сторін, обсягом наданих послуг адвокатом, часом, витраченим адвокатом на їх надання, часом судового засідання, протягом якого розглянута справа та складанням процесуальних документів, доводи яких враховані судом при прийнятті рішення. При цьому, відповідачем не було ні подано, ні заявлено клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх неспівмірність з позовними вимогами, не були наведені ним також і обставини, за яких, як на його думку, заява не підлягала б задоволенню.

Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з відповідача в якості відшкодування витрат позивачки на професійну правничу допомогу складає 2 000 гривень і на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов задоволено повністю, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки у повному розмірі.

На підставі викладеного, ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113, 160 СК України, ст. 133, 137, 139, 141 ЦПК України, керуючись ст. 200, 206, 258, 259, 264, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 03.08.2013 Долинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано - Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №131 - розірвати;

Прізвище позивачки ОСОБА_1 після розірвання шлюбу не змінювати.

Малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після розірвання шлюбу залишити проживати з матір`ю ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 копійок сплаченого судового збору та 2 000 (дві тисячі) гривень понесених витрат за надання професійної правничої допомоги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано - Франківського апеляційного суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повний зміст рішення суду складено 16 жовтня 2023 року.

Суддя: І.М.Андрусів