Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2117/19
Провадження № 6/935/16/23
У Х В А Л А

Іменем України

09 жовтня 2023 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Янчук В.В.

з секретарем судових засідань - Кумечко С.М.,

за участі представника заявника - Опанасюка С.П.,

представника заінтересованої особи - Гакалець О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коростишів заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, заінтересована особа: Коростишівський відділ державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ( в порядку ст. 441 ЦПК України),-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , звернулись до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, яке застосовано ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області 02.12.2019 р. у справі № 935/2117/19.

Свої вимоги заявник мотивує тим, що Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 02.12.2019 р. у справі № 935/2117/19 постановлено тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон, без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони перетинати державний кордон України, до сплати нею заборгованості у розмірі 396526,51 грн.

Підставою для винесення вищевказаної ухвали було подання державного виконавця Коростишівського районного відділу ДВС, яке було обґрунтоване перебуванням у провадженні ВДВС зведеного виконавчого провадження № 60303271 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь юридичних осіб та держави у розмірі 396526,51грн. Згідно інформації з АСВП у Коростишівському РВДВС ГТУЮ у Житомирській області перебувало провадження № 60288852 з примусового виконання виконавчого листа Коростишівського районного суду від 10.10.2019 р. № 280/1018/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ`ФРОСТ» заборгованості у розмірі 362013,82 грн.

В подальшому виконавче провадження у Коростишівському РВДВС було завершено, а виконавчий лист № 280/1018/19 від 10.10.2019 перебував з жовтня 2022 р. на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Волкової Є.О. ( ВП 70079833). Ухвалою Коротишівського районного суду Житомирської області від 18.05.2023 р. визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист від 10.10.2019 р. , що виданий Коростишівським районним судом Житомирської області у справі № 280/1018/19 на примусове виконання на території України рішення Економічного суду Могилевської області республіки білорусь від 18.04.2019 р. про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь Тз ДВ «ФРОСТ». Постановою приватного виконавця Волкової Є.О. від 15.06.2023 р. виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 280/1018/19 від 10.10.2019 р. закінчене, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Державним та приватним виконавцями за період з моменту обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон до моменту звернення з цим клопотанням не вчинено жодних дій з примусового виконання рішення, яке лягло у основу відповідного подання до суду. У власності ОСОБА_1 перебуває достатньо об`єктів нерухомості, на які можна було безперешкодно звернути стягнення. Внаслідок визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа № 280/1018/19 від 10.10.2019, який був підставою для подання державного виконавця, відпала потреба у подальшому збереженні такого обмеження щодо ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник заявника адвокат Опанасюк С.П. заяву підтримав та просив її задовольнити, з мотивів та доводів, що викладені в ній.

В судове засідання Коростишівський відділ державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До суду направили клопотання відповідно до якого просили здійснювати розгляд справи за відсутності їх представника.

В судовому засіданні представник ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління МЮ ( м. Київ) Гакалець О.О. щодо поданої заяви заперечив, в її задоволенні просив відмовити. Зазначив, що на виконанні у ВДВС перебуває зведене виконавче провадження № 62208322, до складу якого входять два виконавчі провадження., а саме: ВП 60288852 з виконання виконавчого листа № 280/1018/19 виданого Коростишівським районним судом 10.10.2019 р., яке на підставі заяви стягувача ТзОВ «ФРОСТ» повернуто стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Та ВП 59753066 з виконання судового наказу № 906/535/19 від 05.08.2019 р. виданого господарським судом м. Житомир про стягнення з ФОП ОСОБА_1 боргу в розмірі 24762,45 грн, яке частково виконане на суму 4000 грн. Окрім того відносно боржника ОСОБА_1 згідно інформації з АСВП відкриті інші виконавчі провадження.

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали, додані до заяви, суд дійшов до наступного висновку виходячи із наступного.

Судом встановлено, що Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 02.12.2019 р. у справі № 935/2117/19 постановлено тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон, без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони перетинати державний кордон України, до сплати нею заборгованості у розмірі 396526,51 грн.

Із тексту вказаної ухвали вбачається, що ОСОБА_1 у зведеному виконавчому провадженні № 60303271 має заборгованість на користь юридичних осіб та держави у розмірі 396526,51 грн.

Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 18.05.2023 р., яка згідно даних ЄДРСР набрала законної сили 03.06.2023 р. визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист від 10.10.2019 р., що виданий Коростишівським районним судом Житомирської області у справі № 280/1018/19 на примусове виконання на території України рішення Економічного суду Могилевської області республіки білорусь від 18.04.2019 року про стягнення на користь Товариства з додатковою відповідальністю "ФРОСТ" (республіка білорусь, м. Могильов, пр. Березовський,1, УНП 790025384) з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ін..код НОМЕР_1 ) - 12320 доларів США, що в перерахунку за курсом Національного банку України становить 299622 грн. 40 коп., в тому числі 11200, 00 доларів США основного боргу та 1120 доларів США неустойки по контракту №2 від 05.09.2018, а також 1766, 92 білоруських рублів (що за курсом на день ухвалення рішення складає 843,28 доларів США), що в перерахунку за курсом Національного банку України становить 21024 грн. 50 коп. в повернення витрат з державного мита та 700, 00 білоруських рублів, що в перерахунку за курсом Національного банку України становить 8329 грн. 30 коп. за надані юридичні послуги.

Відповідно до письмових та усних пояснень представника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління МЮ ( м. Київ) Гакалець О.О. вбачається, що на виконанні у ВДВС перебуває зведене виконавче провадження № 62208322, до складу якого входять два виконавчі провадження, а саме: ВП 60288852 з виконання виконавчого листа № 280/1018/19 виданого Коростишівським районним судом 10.10.2019 р., про примусове виконання на території України рішення Економічного суду Могилевської області республіки білорусь від 18.04.2019 року про стягнення на користь Товариства з додатковою відповідальністю "ФРОСТ" (республіка білорусь, м. Могильов, пр. Березовський,1, УНП 790025384) з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ід.код НОМЕР_1 ) - 12320 доларів США, що в перерахунку за курсом Національного банку України становить 299622 грн. 40 коп., в тому числі 11200, 00 доларів США основного боргу та 1120 доларів США неустойки по контракту №2 від 05.09.2018, а також 1766, 92 білоруських рублів (що за курсом на день ухвалення рішення складає 843,28 доларів США), що в перерахунку за курсом Національного банку України становить 21024 грн. 50 коп. в повернення витрат з державного мита та 700, 00 білоруських рублів, що в перерахунку за курсом Національного банку України становить 8329 грн. 30 коп. за надані юридичні послуги. Дане виконавче провадження завершене, на підставі заяви стягувача ТзДВ «ФРОСТ» від 28.09.2022 на підставі п.1 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Та ВП 59753066 з виконання судового наказу № 906/535/19 від 05.08.2019 р. виданого господарським судом м. Житомир про стягнення з ФОП ОСОБА_1 боргу в розмірі 24762,45 грн, яке частково виконане. ВП 59286537 про стягнення боргу в розмірі 6358,18 грн на користь ГУДФС у Житомирській області, закінчено у зв`язку з його повним виконанням.

Відповідно до постанови від 15.06.2023 р. приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 280/1018/19 , виданого 10.10.2019 р. Коростишівським районним судом Житомирської області на підставі ухвали Коростишівського районного суду Житомирської області від 18.05.2023 у справі № 280/1018/19.

Питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України станом на дату його застосування було врегульовано нормами ст. 441 ЦПК України.

Відповідно до положень ст.441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Між тим, згідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно ст.13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Стаття 313 ЦК України гарантує право на свободу пересування, що означає можливість фізичної особи вільно пересуватися по території України (після 14 років), вільно виїхати за її межі та безперешкодно повернутись до України (після 16 років), а також вільно визначити місце свого перебування, обирати способи і засоби пересування.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон визначені Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Згідно з п. 5 ч. 1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Таким чином, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; а у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Отже, Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Разом із тим в ухвалі суду від 02.12.2019 року доказів свідомого ухилення боржника від виконання зобов`язань не зазначено.

Верховний суд у постанові № 331/8536/17 від 28.10.2020 року, виклав правову позицію, яка полягає у наступному, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі7 Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (ст. 6 Конституції України).

Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24 Конституції України).

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку із неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, поскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78-82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії » (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121).

Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (див. вказане вище рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», §124 і вказане вище рішення Європейського Суду «Фельдеш и Фельдешне Хайлик против Венгрии», §35). Така перевірка має, як правило, проводитися судами принаймі, в останній інстанції, оскільки вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості й законності процедури (див. Рішення Європейського Суду від 25 січня 2007 г. за справою «Сіссаніс проти Румунії»), скарга № 23468/02, § 70).

У рішення Європейського суду з прав людини Стецов проти України, заява № 5170/15 суд зазначив, що заявнику було заборонено виїжджати з країни щонайменше впродовж чотирьох років. Суд зробив висновок, що ця заборона, яка зачіпала право заявника на свободу пересування, була втручанням для цілей статті 2 Протоколу No 4 до Конвенції. Таке втручання було передбачено законом (розділ 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України») і переслідувало законну мету (захист прав інших осіб). Стосовно пропорційності втручання Суд нагадав, що навіть якщо захід обмеження свободи пересування особи спочатку був цілком обґрунтованим, він може стати непропорційним у разі його автоматичного продовження протягом тривалого періоду. Справді, компетентний орган держави має бути здатним пояснити, як заборона на поїздки сприятиме стягненню боргу, беручи до уваги індивідуальні обставини заявника та інші конкретні обставини справи* Однак у цій справі, на думку національних органів влади, які ініціювали та санкціонували оскаржуваний захід, ані суд, ані державний виконавець не мали повноважень зі скасування заборони або перегляду її доцільності та ефективності. Як вбачалось із чинного на той час національного законодавства та позиції національних органів влади, після застосування заборони вона не може бути знята доти, доки заборгованість не буде повністю погашена заявником. На думку Суду, ці положення суперечили статті 2 Протоколу No 4 до Конвенції. Суд вважає, що до заявника застосовувалися заходи, які не були достатньо обґрунтованими й не могли бути переглянуті до завершення строку, встановленого датою повної виплати. Тому Суд дійшов висновку, що українська влада не виконала свої зобов`язання згідно зі статтею 2 Протоколу No 4 до Конвенції, а саме не забезпечила, щоб будь-яке втручання у право особи на виїзд зі своєї країни було виправданим та пропорційним обставинам від самого початку і впродовж усього строку втручання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність обґрунтованих підстав для продовження встановленого судом тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки таке обмеження з врахуванням незначного залишку заборгованості в порівнянні з основним боргом в розмірі 396526,51 грн. є невиправданим, достатньо тривалим та істотно обмежує законні права особи, а тому заяву необхідно задовольнити.

На підставі зазначеного та керуючись ст. 441 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України ( поданої в порядку ст. 441 ЦПК України) задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі кордону України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , яке було застосовано ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 02 грудня 2019 р. у справі № 935/2117/19, провадження № 6/935/39/19.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст ухвали складено: 13.10.2023 р.

Суддя: В.В. Янчук.