СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-др/759/147/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Єросова І.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», який є правонаступником ПАТ «Київенерго», звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач, мешкаючи у квартирі АДРЕСА_2 , є споживачем електричної енергії, яку постачає ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі». За результатами аналізу оплат з`ясовано, що відповідач користується послугами, але не в повному обсязі виконує зобов`язання по сплаті заборгованості.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23.02.2023 р. позовні вимоги задоволено, вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» заборгованість за спожиту електричну енергію надану за адресою АДРЕСА_1 у розмірі 6544,61 грн., 3% річних та інфляційну складову боргу у розмірі 2771, 87 грн., судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

15.05.2023 р. адвокат Полєтаєв А.А., який представляє інтереси позивача, засобами поштового зв`язку звернувся до суду із заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у якій просить стягнути із відповідача 4000,00 грн. судових витрат, які стягувач поніс у зв`язку із розглядом справи в суді.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05.06.2023 р. заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Постановою Київського апеляційного суду від 12.09.2023 р. ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 05.06.2023 р. скасовано, справу направлено для продовження розгляду.

10.10.2023 р. ОСОБА_1 подано заяву у якій просить суд визнати причину пропущеного процесуального строку поважною та поновити встановлений законом процесуальний строк для подання заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі ч. 4 ст. 270 ЦПК України суд не вбачає необхідності викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Суд, дослідивши матеріали справи, доходить наступного.

Встановлено, що представником позивача заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу подано 15.05.2023 р. Рішення ухвалено судом 23.02.2023 р.

У своїй заяві представник позивача вказує, що копію рішення суду отримав 10.05.2023 р. на електронну адресу та протягом 5 днів подав відповідну заяву разом із клопотанням про долучення доказів понесених витрат.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З наведеного вбачається, що зі заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвокат звернувся із пропуском строку, встановленого ч.8 ст.141 ЦПК України, тобто після спливу 5-денного строку після ухвалення рішення суду у справи, при цьому клопотання про поновлення пропущеного строку не заявлено.

За правилами ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У зв`язку із наведеним, суд, враховуючи дату отримання представником позивача копії рішення суду та керуючись ст. 127 ЦПК України, визнає поважними причини пропуску строку для звернення до суду із заявою про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Відповідно до п.3 ч.1ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Порядок розподілу судових витрат по справі визначений ст.141 ЦПК України, відповідно до якого та з врахуванням положень ст.265 ЦПК України, яка визначає зміст рішення суду, за загальним правилом, судові витрати розподіляються під час ухвалення рішення суду, за умови надання стороною до ухвалення такого рішення доказів понесення відповідних витрат.

Виключення з цього правила міститься в ч.8 ст.141 ЦПК України, відповідно до якої розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесенних нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такою сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

В обгрунтування заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу представник позивача зазначає, що судові витрати, які стягувач поніс у зв`язку із розглядом справи №759/15810/22 в Святошинському районному суді м.Києва складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн., що підтверджується актом наданих послуг від 15.05.2023 р. Посилаючись на Постанову Об`єднаної палати Верховного суду від 03.10.2019 р. у справі №922/445/19 вказує, що для їх розподілу достатньо підтвердження обсягу їх надання та їх вартості, безпосередня сплата на момент розгляду питання не є обовязковою.

Судом встановлено, що згідно п. 4.1 договору про надання правової допомоги№308-20 від 15.04.2020 р. сторони погодили, що вартість послуг, розмір витрат виконавця та порядок розрахунків погоджується сторонами в додаткових угодах, що є невід`ємною частиною даного договору.

Згідно п.4.6. додаткової угоди №3 до договору про надання правової допомоги №308-20 від 15.04.2020 р., оплата наданих послуг та компенсація витрат здійснюється клієнтом за фактом їх надання (понесення) на підставі погоджених та підписаних сторонами актів наданих послуг впродовж 15 календарних днів з моменту вступу рішення по справі, в межах якої надавалась правова допомога, в законну силу.

Актом за договором про надання правової допомоги №308-20 від 15.04.2020 р., сторони погодили фіксовану вартість наданих адвокатом виконавця послуг в суді у розмірі 4000,00 грн.

З аналізу укладених між сторонами угод, вбачається, що акт наданих послуг від 15.05.2023 р. є підставою для здійснення клієнтом оплати послуг виконавця, а не підтвердженням суду понесених стороною витрат у справі. Такий доказ самостійно не може однозначно та безумовно підтверджувати здійснені витрати на правову допомогу, він приймається судом до уваги лише у сукупності із іншими доказами, якими є договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару.

З приводу посилання представника позивача на Постанову Об`єднаної палати Верховного суду від 03.10.2019 р. у справі №922/445/19, яка визначає, що для розподілу понесених витрат на правову допомогу достатньо підтвердження обсягу їх надання та їх вартості, безпосередня сплата на момент розгляду питання не є обовязковою, суд зазначає наступне.

Застосування даної правової позиції доцільно при поданні заяви про відшкодування витрат на правову допомогу до моменту ухвалення судом рішення або відразу (протягом 5 днів) після його ухвалення за правилами ч.8 ст.141 ЦПК України. Суд враховує, що рішення ухвалено судом 23.02.2023 р. набрало законної сили 27.03.2023р., вказане рішення отримано представником позивача 10.05.2023 р., однак на момент розгляду заяви про відшкодування витрат на правову допомогу доказів підтвердження оплати суду не надано, не дивлячись на те, що сторони погодили 15-денний строк оплати послуг адвоката з дня набрання рішення законної сили. Така умова договору, укладеного між клієнтом і виконавцем, не є необмеженою у часі, а є певним періодом у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Окрім того, після отримання представником позивача рішення у справі минуло достатньо часу необхідного для оплати клієнтом послуг з надання правової допомоги.

Суд, при вирішенні питання про відшкодування витрат на правову допомогу враховує більш пізню позицію Верховно суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) відповідно до якої склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини щодо відшкодування судових витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95), який вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Приймаючи до уваги вищенаведене, враховуючи, що позивачем не надано доказів здійснення фактичної оплати витрат на правову допомогу (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки), суд вважає, що у заяві про відшкодування витрат на правову допомогу слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 141,246, 270, ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості, відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.Ю.Єросова