Справа № 199/6246/23
(2/199/2385/23)
РІШЕННЯ

Іменем України

22.09.2023 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Циганок К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів, посилаючись на те, що 25 травня 2023 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська у цивільній справі № 199/4224/23 (2-н/199/347/23) видано судовий наказ про стягнення з нього щомісячно на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 19 травня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, вказане рішення у формі судового наказу позивача не влаштовує, оскільки його матеріальний стан не дозволяє йому сплачувати аліменти у встановленому розмірі, та ставить його у невигідне та скрутне становище. Позивач зазначає, що в кінці березня 2022 року відповідач з дитиною поїхала в Німеччину задля безпеки та пошуку на період війни тимчасового захисту за кордоном. Зважаючи на ту обставину, що загальна сума грошового забезпечення на дитину в країні Німеччина, де наразі проживає дитина, в гривневому еквіваленті на момент подання відповідачем ОСОБА_1 заяви про видачу судового наказу становить 14553,33 грн., відповідач вважає за можливе сплачувати аліменти у фіксованій сумі в розмірі 8000,00 грн., що відповідає принципу однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, та забезпечує засади рівності прав та обов`язків батьків по відношенню до своїх дітей. Враховуючи, що теперішній час рішення суду про стягнення з позивача аліментів саме у такому розмірі суперечить засадам рівності та справедливості, оскільки мати дитини зобов`язана утримувати дитину разом з батьком в рівних частинах та нести солідарні з батьком витрати із забезпечення та розвитку дитини без виключення, позивач просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, визначений наказом Амур-Нижньодніпровського районного судом м. Дніпропетровська № 199/4224/23 (2-н/199/347/23) від 24 травня про стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 19 травня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, на тверду грошову суму в розмірі 8000,00 грн.

07 серпня 2023 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська було прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження.

Відповідач правом подачі відзиву на позов не скористалася.

Дослідивши матеріали справи та наявні докази, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на встановлені нижче обставини.

Судом встановлено, що сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження, виданого повторно 17 липня 2023 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). На теперішній час дитина проживає разом з відповідачем.

Також судом з`ясовано, що судовим наказом Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2023 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 19 травня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кдексу (далі СК) України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі N 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач не посилався на те, що у нього змінився матеріальний стан.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі аналізу вищезазначених норм права суд доходить висновку, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану. Окрім того, не припиняють права дитини на утримання або зменшення розміру цього утримання такі обставини, як переїзд дитини чи одного із батьків на тимчасове/постійне місце проживання за кордон. Окрім того, виплата соціальної допомоги на дитину для осіб, які через російську агресію в Україні отримали тимчасовий захист, зокрема, у країнах Європейського союзу, мають мінливий, несталий та непостійний характер. При цьому докази на підтвердження факту призначення, нарахування та виплати такої допомоги на дитину відсутні, як і відповідно визначення періоду нарахування такої допомоги.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до судового наказу, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 24 травня 2023 року, розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини доньки ОСОБА_3 та суперечитиме її інтересам.

Враховуючи, що позивач є працездатною особою, має нормальний стан здоров`я, повинен виконувати свій батьківський обов`язок з утримання дитини, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними, а тому підстави для задоволення позовних вимог про зменшення аліментів відсутні. Окрім того, вибір стягнення аліментів у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку належить саме одержувачу аліментів згідно із ч. 1 ст. 184 СК України, таким чином не підлягають задоволенню вимоги позивача про зміну способу стягнення аліментів.

Керуючись ст. ст. 10, 81, 209, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 141, 150, 180, 181, 184, 192 СК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення - відмовити.

Судові витрати позивача у вигляді судового збору віднести за його рахунок.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.

Суддя В.В. Руденко