У Х В А Л А

Іменем України

16 жовтня 2023 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду міста Києва Бабко В.В., перевіривши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Деснянської в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживння дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, а саме просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти дії щодо обмеження позивача ОСОБА_1 у побаченнях, спілкуванні та проведенні часу разом з його сином ОСОБА_3 .

Заяву про забезпечення позову обґрунтовує тим, що відповідачка самовільно вирішила, що спільний син буде проживати з нею і фактично в односторонньому порядку позбавила відповідача можливості брати участь у вихованні дитини, та почала суттєво обмежувати спілкування відповідача з сином.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та перевіривши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. У відповідності до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документу, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Згідно із ст. 149 ч. 2 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову у цивільному судочинстві спрямоване на створення умов для реального виконання судового рішення.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Приймаючи до уваги рішення Європейського суду з прав людини по справі «М.С. проти України» від 11.07.2017 (заява № 2091/130), в якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

Враховуючи, що тривалий час без спілкування дитини з позивачем та обмеження такого спілкування може спричинити усталене відчужене ставлення дитини до батька, а зустрічі батька з сином безперечно будуть сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків позивача з дитиною і ця обставина відповідатиме законним інтересам як батька так і дитини.

Крім того, суд зауважує, що відновлення відносин та емоційного контакту дитини з батьком повинно переважити над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони відповідачці вчиняти дії щодо обмеження позивача у побаченнях, спілкуванні та проведенні часу разом з сином ОСОБА_3 , що відповідає якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Керуючись ст. 149, 150, 151, 153 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Деснянської в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживння дитини - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти дії щодо обмеження позивача ОСОБА_1 у побаченнях, спілкуванні та проведенні часу разом з його сином ОСОБА_3 .

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала складена та підписана 16.10.2023.

Суддя В.В. Бабко