З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №348/1361/23
Номер провадження 2/348/597/23
10 жовтня 2023 року м.Надвірна
Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Солодовнікова Р.С.,
при секретарі судового засідання Нагорняк Г.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування - виконавчий комітет Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про позбавлення батьківських прав,
за участю представника позивача ОСОБА_3 ,
представника третьої особи: Годзюр Т.М.,
Короткий зміст позовних вимог:
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування - виконавчий комітет Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позивач посилається на те, що 02.03.2019 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі ОСОБА_2 . За час спільного проживання в них народився син ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина прописана та проживає разом з ним.
Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13 травня 2022 року їх шлюб розірвано. В даній справі судом не вирішувалось питання визначення місця проживання дитини. Після розірвання шлюбу дитина проживала разом з ним, а тому він звернувся до Надвірнянського районного суду з позовом про визначення місця проживання сина ОСОБА_4 разом з ним. Рішенням суду від 30 січня 2023 року його позов задоволено, визначено місце проживання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Рішення суду набрало законної сили 02.03.2023р.

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання сина ОСОБА_4 . З відповідачкою він не підтримую сімейних відносин з березня 2021 року. З того часу ОСОБА_2 не спілкується з дитиною не відвідує її, не цікавиться її життям, вихованням та станом здоров`я. Він постійно займається вихованням син, бере активну участь у вихованні дитини, спілкується з педагогами, які виховують сина, цікавиться дошкільним життям дитини, відвідує батьківські збори, вчасно забирає дитину з садочка.

Відповідач не відвідує дитину по місцю проживання, що свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків. Відповідач ОСОБА_2 перебуває за кордоном.

Відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо сина ОСОБА_4 . З 2021 року відповідач не проживає із малолітньою дитиною однією сім`єю, з вказаного часу не брала та не бере участі у вихованні сина, не піклується про нього, його фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує матеріально, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду і лікування дитини, як складову частину виховання, що є підставою для позбавлення її батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_4 .

За таких обставин, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини, позивач, вважає що є підставою для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стислий виклад позицій сторін:

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Зазначив, що відповідач ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання свої материнських обов`язків по відношенні до сина ОСОБА_4 . Неповнолітня дитина проживаю разом з батьком, який піклується про нього, створив йому всі належні умови для проживання. Відповідач не спілкується з дитиною, не проявляє до неї щонайменшої материнської турботи, не надає коштів на її утримання, не дбає про її фізичний і духовний розвиток, не цікавиться належним харчування дитини та лікуванням. Просив постановити рішення, яким позов задовольнити повністю, позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 батьківських прав щодо сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Позивач просить задовольнити позов, яким позбавити батьківських прав колишню дружину щодо її сина, оскільки вона з ним не спілкується, не займається вихованням і утриманням, не привітала із днем народження. Відповідач перебуває за кордоном, з січня 2023 року не відповідає на дзвінки, дитиною не цікавиться.

Відповідач до суду повторно не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Про проведення судового засідання відповідач також викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без її участі не заявила, відзив проти позову не надала.

Представник третьої особи органу опіки та піклування - виконавчого комітету Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Зазначила, що відповідач ОСОБА_2 ухилилася від виконання свого обов`язку по вихованню сина ОСОБА_4 . Вона не піклується про дитину, не утримує її, не цікавиться її життям. Дитина проживає з батьком, який забезпечив дитину всім необхідним, він піклуються про сина, водить дитину в садок, переживає за його стан здоров`я. А тому, 09.06.2023 року рішенням Пасічнянської сільської ради від 09.06.2023 року за № 523 згідно висновку комісії органу опіки та піклування Пасічнянської сільської ради за №17 було вирішено затвердити висновок про доцільність позбавити батьківських прав ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса прописки: АДРЕСА_2 , батьківських прав щодо сина, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця села Пнів Надвірнянського району Івано-Франківської області, який представник підтримала. З приводу позбавлення батьківських прав із відповідачем не спілкувалась, інформація про те, що відповідач притягувалась до відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків відсутня.

Враховуючи викладене, за відсутності підстав для відкладення розгляду справи, суд відповідно до ч.ч.1,3 ст.223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), розглядає справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів.

З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідач не подав відзив, за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12.06.2023 відкрито позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10.07.2023 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідно до положень ст.ст. 280,281 ЦПК, суд ухвалою постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 . (а.с. 4-5).

02.03.2019 року позивач ОСОБА_1 з відповідачкою по справі ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у Надвірнянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 34.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13 травня 2022 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, питання визначення місця проживання дитини не вирішувалось (а.с. 7-8).

За час спільного проживання в них народився син ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Пнів Надвірнянського району Івано-Франківської області (а.с. 6).

Рішенням Надвірнянського районного суду від 30 січня 2023 року ОСОБА_1 позов до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини задоволено, визначено місце проживання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Рішення суду набрало законної сили 02.03.2023р. (а.с. 9-11).

Згідно довідки Пасічнянської сільської ради від 25.05.2023 року та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 31.05.2023 року встановлено, що неповнолітня дитина ОСОБА_4 прописаний та проживає разом зі батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 12-13).

З довідки Пнівського закладу дошкільної освіти (дитячий садок) «Дюймовочка» Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області № 12 від 29 травня 2023 року, встановлено, що батько ОСОБА_1 бере активну участь у вихованні дитини, спілкується з педагогами, які виховують сина, цікавиться дошкільним життям дитини, відвідує батьківські збори, вчасно забирає дитину з садочка. Дитина завжди охайна, доглянута (а.с. 15).

Згідно довідки Пнівського закладу дошкільної освіти (дитячий садок) «Дюймовочка» Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області № 14 від 01 червня 2023 року встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не відвідує дитину та не цікавиться її вихованням (а.с.16).

Згідно довідки лікаря педіатра комунального некомерційного підприємства «Дитяча лікарня Надвірнянського району» Надвірнянської міської ради Меланюк Оксани Казимирівни від 31 травня 2023 року, встановлено, що ОСОБА_1 повністю опікується дитиною ОСОБА_4 2019 року народження, мама про стан здоров`я дитини не цікавиться (а.с.17).

З характеристики Пасічнянської сільської ради від 25.05.2023р. встановлено, що ОСОБА_1 за час проживання в селі зарекомендував себе з позитивної сторони, поводив себе добре. Характер спокійний, врівноважений, спиртними напоями не зловживає. З сусідами проживає в хороших стосунках та виховує свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 - 2019 р.н. Проявив себе як чуйний, добросовісний та відповідальний батько (а.с. 18)

З письмовими свідчень сусідів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , встановлено, що відповідачка не відвідує дитину по місцю проживання, позивач сам виховує неповнолітнього сина. Мати дитину вже багато років не бачили разом з ОСОБА_4 (а.с. 19-20).

Рішенням виконавчого комітету Пасічнянської сільської ради № 523 від 09.06.2023 «Про затвердженя висновку про доцільність позбавлення батьківських прав» затверджено висновок органу опіки та піклування Пасічнянської сільської ради , яким вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса прописки: АДРЕСА_2 , батьківських прав щодо сина, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця села Пнів Надвірнянського району Івано-Франківської області . (а.с. 43-44).

З дитиною ОСОБА_4 проведено бесіду та вияснено, що він любить обох батьків однаково. З рідною матір`ю спілкувався вже давно, це було вечором. Під час розмови мати повідомила йому, що в нього є маленька сестричка. Також мати повідомила сину, що вона далеко на роботі і тому не може його провідати (а.с. 77).

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 повідомила, що вона живе по сусідству з позивачем, знає дитину змалечку. Мати дитини не бачила приблизно біля двох років. Спільних знайомих з відповідачем не має, із нею не спілкується. Відповідач можливо перебуває за кордоном. Батько займається утриманням і вихованням сина.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 повідомила, що вона живе по сусідству із позивачем. Відповідача, яка є матір`ю дитини, не бачила два роки. . Спільних знайомих з відповідачем не має, із нею не спілкується. Відповідач можливо перебуває за кордоном. Батько ОСОБА_4 турбується про нього, дитина постійно з ним.

За інформацією Державної прикордонної служби України відомостей зодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією громадянином України ОСОБА_2 , 26.08.2000 в період з 2021 року по 19.09.2023 в базі даних не виявлено (ас.73).

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права:

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України (далі - СК) з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення наведених положень статті 164 СК свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. За змістом закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки.

Відповідно до ч.1 ст.3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Частиною 3 статті 4 СК України передбачено, що кожна особа має право на проживання в сім`ї.

Відповідно до положень ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Таким чином, судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення.

Крім того, суд бере до уваги, що Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення у справі Мамчур проти України, № 10383/09, §100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54).

У справі «Савіни проти України», визначено, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (пункт 49).

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» при вирішенні спорів про позбавлення батьківських прав суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання.

Враховуючи положення п.8 ст.7 Сімейного кодексу України, у відповідності до якого регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

При вирішенні судом питання щодо позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батьків до дитини, бажання спілкуватися і брати участь у її вихованні.

Судом, не встановлено обставин на підставі належних і допустимих доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 не бажає спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, матеріальному забезпеченні, підтвердження того, що вона остаточно і свідомо самоусунулася від виконання своїх обов`язків із виховання дитини.

Відповідно до ч.5 ст.19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дітей, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Із висновку органу опіки та піклування Пасічнянської сільської ради , яким вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса прописки: АДРЕСА_2 , батьківських прав щодо сина, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця села Пнів Надвірнянського району Івано-Франківської області . (а.с. 43-44).

Частиною 6 ст.19 СК України визначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Так, даний висновок надається на підставі засідань комісії органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав, який проводить відповідну перевірку щодо підстав для надання відповідного висновку. Для підготовки цього висновку комісія спілкується з батьками, вивчає наявність підстав для позбавлення батьківських прав.

Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер, який повинен містити відомості щодо наявності виключних обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про свідоме нехтування батьком / матір`ю своїми обов`язками і були законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав, що найкраще відповідатиме інтересам дітей.

За поясненнями позивача, наданими в судовому засіданні, з дитиною відповідач припинила спілкування з січня 2023 року.

У процесі підготовки висновку, органом опіки та піклування не з`ясовано ставлення відповідача до дитини, висновок не містить переконливих даних про свідоме нехтування ОСОБА_2 батьківськими обов`язками. Тому, суд критично оцінює висновок органу опіки та піклування, оскільки на думку суду вивчення ставлення відповідача до виховання та утримання своєї дитини має бути здійснено протягом тривалого періоду для того, щоб можна було встановити факт свідомого нехтування виконанням батьківських обов`язків.

Суд, не бере до уваги наданий висновок органу опіки та піклування Пасічнянської сільської ради, вважає його однобічним, так як за переконанням суду, наданий висновок ґрунтується лише на доводах однієї сторони - позивача та в цілому не відповідає праву дитини на спілкування з матір`ю.

Крім того, вказаний висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду, який оцінює всі надані докази в сукупності.

Суд, також враховує і ту обставину, що із вказаного висновку не є зрозумілим, яким чином позбавлення батьківських прав відповідача сприятиме захисту прав та інтересів дитини, отже з довідки про проведення бесіди з дитиною ОСОБА_4 , випливає, що дитина пам`ятає матір і любить обох батьків однаково.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Із наданих позивачем судових рішень випливає, що 13 травня 2022 року шлюб сторін розірваний, після чого відповідач телефонувала і казала йому, що хоче забрати дитину, на що він не погодився. Рішенням суду від 30.01.2023 місце проживання дитини визначено із батьком.

При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вона навмисно, систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.

Як пояснила в суді представник орган опіки та піклування заходи попередження до ОСОБА_2 не застосовувались.

Показання свідків підтверджують відсутність відповідача в місці проживання дитини та участь батька у вихованні дитини. Свідкам не відомі стосунки сторін, із відповідачем вони близько не знайомі.

З наданих позивачем доказів випливає, що відповідача відсутня в місці проживання дитини, не відвідує медичний і навчальний заклади дитини, що не вказує на умисне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

Проживання дитини з одним із батьків, відсутність побачень дитини з тим із батьків, з яким не проживає, не є підставами для позбавлення останнього батьківських прав, оскільки це є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого потрібно довести.

У справі відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування тощо.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч 1. ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Метою судового доказування є всебічне, повне, об`єктивне з`ясування всіх обставин, що мають істотне значення для правильного розгляду і вирішення справи. Обов`язок забезпечити в ході провадження повноту доказового матеріалу, що дозволяє встановити істину у справі в цивільному процесі, покладений на сторони, інших юридично заінтересованих у вирішенні справи осіб та суд.

У зазначеній нормі закріплюється головний елемент змагального початку цивільного процесу: кожній заінтересованій особі слід довести факти, які обґрунтовують її юридичну позицію.

Обов`язки сторін з доказування розподіляються таким чином: позивач повинен доказати факти, що свідчать про існування правовідносин, з приводу яких виник спір, і про порушення відповідачем прав і законних інтересів позивача; відповідач же повинен доказати ті факти, на які він посилається, обґрунтовуючи свої заперечення проти позову.

Доводи позивача про те що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків не підтверджені належними і допустимими доказами.

Висновки суду:

З`ясував думку сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, суд прийшов до наступних висновків.

Вирішуючи даний спір, суд враховує вимоги ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27.09.1991, де зокрема зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав призведе до розірвання сімейних стосунків і не відповідає інтересам самої дитини, яка пам`ятає і любить свою матір.

Під час розгляду справи судом, позивач не довів належними та допустимими доказами свідоме ухилення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків, які були б законною підставою для позбавлення її батьківських прав.

Виходячи з того, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері, так і для дитини, а також те, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків суд, враховуючи встановлені обставини справи і інтереси дитини, вважає, що у задоволенні позову про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав слід відмовити.

Керуючись ст.ст.164,165 СК України та керуючись ст.ст. 4, 19, 258, 263, 264, 265, 268, 273,280-289 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування - виконавчий комітет Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Сторонам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Івано-Франківського Апеляційного суду.

Вступна та резолютивна частини рішення суду постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 10 жовтня 2023 року.

Повний текст рішення суду виготовлений 13 жовтня 2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування - виконавчий комітет Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, юридична адреса с.Пасічна вул.Софії Галечко, 127, Надвірнянського району, Івано-Франківської області.

Суддя Р.С. Солодовніков