Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А., за участю секретаря - Мех В.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю « СІРОКО ФІНАНС», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом і просить визнати таким, що не підлягає виконанню, Виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М.28 жовтня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 13597.

Посилається в позові на те, що 28 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. був вчинений Виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 13597.

Вважає, що Виконавчий напис має бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, оскільки не підписувала будь-яких нотаріально посвідчених договорів, а тому відповідач не міг надати нотаріусу такий договір при вчиненні Виконавчого напису.

Таким чином вважає, що нотаріусом не було перевірено, чи відповідають подані для вчинення Виконавчого напису документи Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку.

Даний Перелік передбачає надання нотаріусу лише нотаріально посвідчений договір.

Кім того, позикодавець міг нараховувати проценти лише на строк дії договору з 02 червня 2021 року до 02 липня 2021 року.

Орієнтовна вартість позики за договором склала 16 755, 00 гр.

Однак за змістом Виконавчого напису відповідачем нараховані проценти в сумі 35 820, 00 гр., що суперечить вимогам закону, оскільки проценти після закінчення терміну дії договору нараховуватися не можуть.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Позов був зареєстрований судом 26 червня 2023 року та відповідно до ст.33 ЦПК України визначено склад суду.

Ухвалою суду від 29 червня 2023 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу та третім особам копію позовної заяви з додатками.

З рекомендованого повідомлення вбачається, що відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками 24 липня 2023 року.

Відповідачу був наданий строк для надання відзиву, третій особй для подання до суду письмових пояснень.

На час ухвалення рішення відповідач та третя особа своїм правом не скористалися, відзив на позов та пояснення до суду не подали.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 28 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. був вчинений Виконавчий напис № 13597 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в розмірі 51 520, 00 гр. за договором позики від 02 червня 2021 року, укладеним з ТОВ» 1 Безпечне агентство необхідних кредитів».

Відповідач набув право вимоги до позивача на підставі Договору факторингу №09-010721 від 01 липня 2021 року.

За змістом Виконавчого напису заборгованість стягується за період часу з 03 липня 2021 року до 24 жовтня 2021 року.

На підставі вказаного Виконавчого напису 19 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської обл. Баталіним С.С. було відкрито виконавче провадження № 68639443.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно зі ст.87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року / в редакції постанови КМУ від 29 листопада 2001 року /.

Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Будь-яких доказів відповідності поданих для вчинення Виконавчого напису документів приведеному вище Переліку відповідач, не подавши відзив, не надав.

Кредитний договір, на підставі якого був вчинений Виконавчий напис, був укладений в інформаційно-телекомунікаційній системі, тобто в електронному вигляді.

Таким чином, поданий для вчинення Виконавчого напису кредитний договір не посвідчений нотаріально, а тому вчинений з порушенням Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі

Крім того, з точки зору ст.88 Закону України « Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Звертаючись до суду, позивач зазначає, що строк дії кредитного договору становив 30 днів, однак проценти відповідач нараховував до 24 жовтня 2021 року.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанві Великої Палати в спаві № 444/9519/21 від 28 березня 2028 року відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Будь-яким чином перевірити безспірність заборгованості по наданому банком нотаріусу Кредитному договору та розрахунку заборгованості суд позбавлений можливості, такий обов`язок на суд не покладається, оскільки довести безспірність такої заборгованості, з точки зору викладеного вище обґрунтування, має стягувач при зверненні до нотаріуса.

Відповідач, не подавши відзив, приведені в позові обставини не спростував.

Приватний нотаріус, не направивши пояснень до суду, правомірність своїх дій вимогам закону при вчиненні Виконавчого напису також не довів.

При вирішенні спору суд також враховує наступне.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з цих обставин, одного з основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності, спірності заборгованості позивача перед товариством, не спростованої відповідачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Відповідно до ч.ч. 1.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

За змістом ч.2 ст.174 ЦК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Статтею 59 Конституції закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

В ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зазначено, що при встановленні розміру гонорару адвоката враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

З точки зору ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що разом з позовною заявою до суду було подано Договір №42-пд/2021 про надання правничої допомоги від 17 грудня 2021 року,укладений між позивачем та адвокатом Білою Т.В., додаткова угода №2 до вказаного договору, додаток №1 з визначенням вартості наданих послуг за кожну з них окремо та ордер на дання правничої/правової/ допомоги від 12 червня 2023 року.

18 вересня 2023 року до суду надійшла зава адвоката про розподіл витрат на правничу допомогу, якою просить стягнути з відповідача 15 300, 00 гр. витрат, з яких:

1)правовий аналіз документів - 1 000.00;

2)аналіз судової практики з подібних правовідносин - 1 000.00;

3)складання позовної заяви - 5 000.00;

4)складання заяви про розподіл витрат на правничу допомогу - 2 000.00;

5)усна консультація з виниклих правовідносин - 300.00;

6)гонорар адвоката ( гонорар успіху) - 5 000.00;

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Це відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач з будь-якими заявами до суду щодо неспівмірності витрат позивача на правничу допомогу не звертався.

Суд враховує, що справа розглядалася судом у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Суд зважає на те, що справа не представляє собою особливої складності для фахового адвоката, в даній категорії справ склалася усталена судова практика, а тому враховуючи характер та обсяг виконаної роботи адвокатом, принцип співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, предмет позову, суд приходить до висновку про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 4 000, 00 гр.

Крім того, суд також враховує, що окремо зазначені такі види послуг як складання заява про стягнення витрат на правову допомогу, правовий аналіз документів та усна консультація охоплюється самим поняттям правової допомоги, визначеним у ст.1 Закону України « Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Що стосується гонорару успіху адвоката, суд виходить з наступного.

Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не передбачено такого різновиду винагороди, як гонорар успіху.

Законом передбачено лише фіксований розмір та погодинну оплату послуг адвоката.

Однак, Велика Палата Верховного Суду у справі № 904/4507/18 від 12 травня 2020 року дійшла висновку про можливість існування гонорару успіху як форми оплати винагороди адвокату, однак зазначила, що загальний розмір адвокатського гонорару все ж не має виходити за розумні межі.

З розрахунку правничої допомоги вбачаться, що гонораром успіху адвоката зазначено позитивне для клієнта судове рішення.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Єропейський суд з прав людини рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом.

Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові.

Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розум Суд вважає, що ухвалення рішення на користь позивача в справі,

З урахуванням предмету спору сторін, давно усталену судову практику з цього приводу, суд вважає, що задоволення позову та ухвалення судового рішення на користь позивача не може вважатися гонораром успіху адвоката.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073, 60 гр.

Керуючись ст.ст.15,16, 18 ЦК України, ст.ст. 1, 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, ст. ст. 2, 4, 5, 11, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати Виконавчий напис № 13597 від 28 жовтня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 4 000, 00 гр. витрат на правову допомогу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» 1 073, 60 гр. судового збору на користь держави.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю» СІРОКО ФІНАНС», адреса: 03035 м. Київ вул. В. Липківського, 45, офіс 510-А, .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Л.А. Шереметьєва