РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2023 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

за участю секретаря Бойко Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа- орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, про визначення місця проживання дітей,

ВСТАНОВИВ:

16.05.2023р. позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з нею.

Позов мотивує тим, що вони з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких у них народились дві доньки. На даний час фактичні спільні відносини між ними припинені, разом вони не проживають, спільне господарство не ведуть. Після припинення шлюбних відносин з відповідачем діти залишились проживати разом з нею, відповідач як батько сплачує на їх утримання аліменти. На цей час вона разом з доньками проживає за адресою: АДРЕСА_1 . З метою захисту прав неповнолітніх дітей, вважає необхідним встановити їх місце проживання в судовому порядку.

Ухвалою суду від 01.06.2023р. відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за цим позовом та призначено підготовче судове засідання.

26.06.2023р. відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав повністю та зазначив, що вони з позивачкою перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.07.2013р., який розірвано рішенням суду. Від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок. Після розірвання шлюбу доньки мешкають з позивачкою і остання перешкоджає йому в спілкуванні з ними. Зараз вона з дітьми проживає в м.Біла Церква Київської обл.., він в м.Запоріжжі. Через значну відстань між містами він не може в будь-який час відвідувати дітей. При цьому, позивачка постійно змінює місце проживання, переховує дівчат, не повідомляє їх точного місця проживання, постійно свариться з ним по телефону, а здебільшого не відповідає на його телефонні дзвінки, через це у нього виникають сумніви в безпеці доньок, чи мають вони всі необхідне. Через таку поведінку він звертався до поліції, органу опіки та піклування, але будь-яких заходів реагування ними вчинено не було через відсутність відомостей про точне місце перебування дітей. Він має намір також звернутись до суду з позовом про визначення місця проживання неповнолітніх дітей. Він працює, має стабільний заробіток, в м.Запоріжжі винаймає житло, яке перебуває в гарному стані і обладнане всім необхідним для проживання дітей. Також має на праві власності житловий будинок в с.Михайлівка Запорізької обл.., яке зараз перебуває на тимчасово окупованій території України. Він вчасно сплачує аліменти на утримання доньок. Натомість позивачка не має постійного місця проживання та стабільного доходу, жодних доказів цим обставинам не надала. Тому вважає необґрунтованими доводи позивачки про те, що проживання дітей з матір`ю є для них найбільш прийнятним. Просить в позові відмовити.

22.08.2023р. до суду надійшов висновок органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області щодо вирішення даного спору.

14.09.2023р. позивачка ОСОБА_1 подала до суду відповідь на відзив, в якій підтримала свої позовні вимоги, проти доводів відповідача заперечує. Також зазначила, що після окупації Мелітопольського району вона виїхала з доньками на неокуповану територію України саме задля безпеки дітей. Разом з дітьми перебуває на обліку як ВПО. Відповідачу завжди було відомо точне місце їх знаходження. Вона ніколи не бажала розлучення дітей з батьком, але він не міг поїхати разом з ним, оскільки він перебував на військовій службі та залишився в Запорізькій області. Наразі вони проживають в м.Біла Церква Київської обл.., діти навчаються в школі, пройшли повне медичне обстеження перед зарахуванням у школу, відвідують позашкільні гуртки, дитячого психолога. Діти перебувають у якнайкращих умовах, забезпечені усім необхідним. Разом з тим, відповідач не проявляє до дітей уваги, не намагається з ними зустрітись, неналежним чином сплачує аліменти на утримання дітей, має заборгованість, у зв`язку з чим державним виконавцем накладено арешт на його кошти. Те, що він офіційно працевлаштований та має можливість матеріально утримувати дітей є голослівними заявами. Вона дійсно на цей час офіційно не працевлаштована, але це викликано необхідністю здійснювати догляд за дітьми, приділяти їм увагу. Під впливом емоцій, викликаних погрозами з боку відповідача та його дружини щодо морального та фізичного насильства, вона не стрималась та заявила, що він ніколи не побачить дітей. Проте таку погрозу вона ніколи на виконувала, оскільки доньки потребують уваги обох батьків. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 27.09.2023р. підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Притула М.І. не прибули, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують повністю, просять його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просить прийняти рішення в інтересах неповнолітніх дітей.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін та третьої особи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків.

Відповідно до ч.8,9 ст.7 Сімейного кодексу України (далі СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст.141,150,155 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

При цьому, відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Суд встановив, що сторони є батьками двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (арк..7,8).

Після розірвання шлюбу між сторонами діти фактично проживають з матір`ю позивачкою ОСОБА_1 .

Згідно з довідками від 13.03.2023р. позивачка ОСОБА_1 та неповнолітні ОСОБА_3 , 2015р.н., ОСОБА_4 , 2017р.н., взяті на облік як внутрішньо переміщені особи за фактичним місцем проживання: АДРЕСА_1 . Зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 (арк..9-11).

Неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_5 навчаються відповідно в 3-му та 1-му класах Білоцерківської гімназії-початкової школи №7 ім.генерал-полковника Геннадія Воробйова (арк..81,83-84).

Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області №561 від 11.07.2023р. неповнолітній ОСОБА_6 , 2017р.н., надано статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів (арк..82).

Неповнолітня ОСОБА_3 , 2015р.н., з 12.05 по 19.05.2023р. проходила стаціонарне лікування в Київській обласній дитячій лікарні №2, діагноз функціональна кардіопатія (арк..85).

Згідно з актом обстеження умов проживання, складеним 21.06.2023р. спеціалістами Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області, позивачка ОСОБА_1 разом з неповнолітніми доньками ОСОБА_7 , 2015р.н., та ОСОБА_8 ,2017р.н., проживають без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 . В квартирі створені належні умови для проживання, є необхідні меблі та побутова техніка. Для дітей виділена окрема кімната, місця для сну та відпочинку. Під час бесіди з дівчатками вони виявили бажання проживати з матір`ю, про батька говорять неохото, від спілкування з ним по телефону відмовились (арк..118-119).

Згідно з судовим наказом Калинівського районного суду Вінницької області №2-н/132/70/22 (ЄУН 132/979/22) від 22.11.2022р. з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягнуто на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.05.2022р. та до досягнення старшою дитиною повноліття (арк..12-13).

Постановою державного виконавця Новомосковського ВДВС у Новомосковському районі Дніпропетровської області від 18.01.2023р. відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного судового наказу (арк..91).

Постановою державного виконавця Новомосковського ВДВС у Новомосковському районі Дніпропетровської області від 21.08.2023р. накладено арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_2 в установах банку в межах суми звернення стягнення 79707,65грн. (арк..94).

Згідно з довідкою від 16.02.2023р. відповідач ОСОБА_2 взятий на облік як внутрішньо переміщена особа за фактичним місцем проживання: АДРЕСА_4 . Зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 (арк..40).

Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_5 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_9 (арк..41).

Згідно з витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 19.11.2021р. №233 відповідач ОСОБА_2 зарахований до списків особового складу частини та на усі види забезпечення за посадою механіка-водія (арк..78).

Згідно з інформацією командира військової частини НОМЕР_1 від 18.05.2023р. ОСОБА_2 24.04.2023р. звільнений з лав ЗСУ за сімейними обставинами. Борг по аліментам на день звільнення 67 653,65грн. (арк..88).

Згідно із звітом про здійснені відрахування із забезпечення військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 за період з 01.02.2023р. по 24.04.2023р. утримані аліменти в лютому 12762,50грн., в березні -12762,50грн. (арк..93).

Відповідач ОСОБА_2 з 24.02.2023р. перебуває в зареєстрованому шлюбу з ОСОБА_10 , від цього шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (арк..124,125).

Згідно з актом обстеження умов проживання, складеного 17.07.2023р. спеціалістами відділу по Хортицькому району Служби у справах дітей Запорізької міської ради, відповідач ОСОБА_2 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 разом з дружиною ОСОБА_10 , 2003р.н., та донькою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . В квартирі створені належні умови проживання, зроблений сучасний ремонт, є необхідні меблі та побутова техніка, підключені всі комунікації. Квартира придатна для проживання дітей, є місце для сну, відпочинку (арк..106-107).

Згідно з відомостями з державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 18.09.2023р. сума доходу відповідача ОСОБА_2 за 2022р. становить 546713,25грн., в 2023р. 213285,81грн. Джерело доходу в/ НОМЕР_2 . З травня 2023р. відомості про доходи відсутні (арк..127-128).

Згідно з висновком органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, затвердженим рішенням №630 від 08.08.2023р., визнано доцільним визначити місце проживання неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 (арк..61-63).

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .

Ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

У разі, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо місця проживання малолітньої дитини, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

При цьому, рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини, а вже тільки потім права батьків. Тому, вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суди мають керуватися виключно інтересами дитини та переконатися в тому, що саме той з батьків, на чию користь буде прийнято рішення, створить для дитини належні умови для її морального, духовного та фізичного розвитку.

Так, судом достовірно встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами їх малолітні доньки проживають разом з матір`ю позивачкою ОСОБА_1 .. На цей час родина перебуває на обліку як ВПО та проживає в м.Біла Церква Київської області в орендованому житлі, де створені належні умови для проживання, розвитку та навчання дітей. Діти навчаються в місцевій школі. Мати піклується про їх стан здоров`я, навчання, забезпечує побутові потреби.

Батько дітей відповідач ОСОБА_2 також на цей час перебуває на обліку як ВПО та разом з родиною (дружиною та малолітньою донькою) проживає в м.Запоріжжі в орендованому житлі, де створені належні умови для проживання та розвитку дітей, він є працездатним, відомості про офіційне працевлаштування на цей час відсутні, протягом 2022р. квітня 2023р. проходив військову службу в ЗСУ, отримував відповідне матеріальне забезпечення. Судовим наказом з відповідача стягнуті аліменти на утримання малолітніх доньок від шлюбу з позивачкою, станом на серпень 2023р. він має заборгованість зі сплати аліментів.

Вказані обставини підтверджуються наданими обома сторонами письмовими доказами, які суд вважає належними, допустимими та достатніми для ухвалення рішення.

Також суд враховує висновок органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей з позивачкою ОСОБА_1 . Суд вважає вказаний висновок обґрунтованим, оскільки він складений за результатами ретельної перевірки умов життя неповнолітніх дітей, їх батьків і повністю узгоджується із обставинами, безпосередньо встановленими судом під час судового розгляду.

Крім того, суд виходить з того, що на час розгляду справи доньки сторін досягли восьми та шести років відповідно і під час бесіди із ними спеціалістів Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради вони виказали бажання проживати разом з матір`ю, з батьком спілкуються неохотно. Отже, малолітні діти мають більш тісний психоемоційний зв`язок з матір`ю, ніж батьком.

Відповідач ОСОБА_2 , заперечуючи у відзиві на позов проти визначення місця проживання неповнолітніх дітей з позивачкою, жодним чином не обґрунтував неможливість проживання дітей з матір`ю, створення нею небезпечних умов для їх розвитку, здоров`я, навчання, відповідних доказів суду не подав, зустрічних позовних вимог про визначення місця проживання дітей з ним не заявляв.

Його доводи про відсутність у позивачки постійного місця проживання та стабільного доходу суд відхиляє, оскільки такі обставини не свідчать про її неможливість забезпечити належні умови для розвитку дітей.

Суть викладених ним доводів фактично свідчить про наявність між сторонами спору щодо його участі у спілкуванні з дітьми, який повинен вирішуватись в іншому позовному провадженні за відповідним позовом.

Крім того, в подальшому відповідач ОСОБА_2 подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що проти задоволення позову не заперечує, чим фактично визнав позовні вимоги ОСОБА_1 .

З урахуванням сукупності усіх вищевказаних обставин, виходячи з принципу розумності та справедливості, з максимально можливим урахуванням інтересів малолітніх дітей, суд вважає необхіднимвизначити місце їх проживання з матір`ю позивачкою ОСОБА_1 .

Таким чином, позов ОСОБА_1 слід задовольнити повністю.

Керуючись ст.15,16,29 ЦК України, ст.7,19,141,150,155,160,161 Сімейного кодексу України, ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,259,263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.А. Мурашова

09.10.2023