Справа № 623/41/22
Провадження № 2/638/3395/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Теслікової І.І.,

за участі секретаря судового засідання Цицори К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання прийняти,-

В С Т А Н О В И В:

11 січня 2022 року позивач ОСОБА_1 , звернувся до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на його утримання, який продовжує навчання в розмірі 1/4 часини від усіх видів заробітку до закінчення навчання, щомісячно починаючи з моменту подачі позову та до 24 червня 2022року, але не більше як до досягнення 23 років.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідач ОСОБА_2 є його батьком, він є студентом Державного навчального закладу «Ізюмський регіональний центр професійної освіти», терміном навчання з 01.09.2018 по 24.06.2022. У зв`язку з тим, що позивач продовжує навчання він потребує матеріальної допомоги, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18 січня 2022 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в спрощеному порядку без викликом сторін.

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 399/0/15-23 від 20.04.2023 «Про зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Харківської області» змінено з 01 травня 2023 року територіальну підсудність судових справ Ізюмського міськрайонного суду Харківської області Дзержинському районному суду міста Харкова.

06 червня 2023 року вищевказана цивільна справа надійшла до Дзержинського районного суду м.Харкова.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 червня 2023 року, вищевказана цивільна справа надійшла у провадження судді Дзержинського районного суду м.Харкова Теслікової І.І.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м.Харкова Теслікової І.І. від 19 червня 2023 року вищевказана справа прийнята до свого провадження та призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 08 серпня 2023 року визнано обов`язковою явку позивача ОСОБА_1 в судове засідання з розгляду справи для надання особистих пояснень.

Представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, про час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином. 03 лютого 2022 року відповідачем на адресу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області подано відзив на позовну заяву, у якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування відзиву посилається на те, що позивачем не надано жодного доказу про те, що він потребує конкретної матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням, відсутні будь-які розрахунки з приводу предмету позову, позивачем не надано суду розмір власних доходів та розмір матеріальної допомоги, що отримує від матері. Крім того, посилається на те, що у нього на утриманні перебуває, ще неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з ним, та постійно хворіє. Також зазначає, що він у 2016 році переніс гострий вірусний менінгоенцефаліт, що мало наслідки та у зв`язку з чим він постійно перебуває на лікуванні.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Згідно довідки Державного навчального закладу «Ізюмський регіональний центр професійної освіти» №508 від 28.12.2021 ОСОБА_1 навчається в ДНЗ «Ізюмський регіональний центр професійної освіти» з 01.09.2018 по 24.06.2022 у групі КС-318 за денною формою навчання і знаходиться на неповному державному забезпеченні.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 , на момент звернення до суду не досяг 23 років, продовжував навчання, не працював, у зв`язку з чим потребував матеріальної допомоги. Навчання на денній формі позбавляло його можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим він потребував матеріальної допомоги.

Щодо матеріального стану відповідача ОСОБА_2 , як платника аліментів, то такої інформації матеріали справи не містять. Матеріали справи не містять даних про наявність у нього інвалідності або хвороби, внаслідок якої він не може працювати.

Разом з тим, матеріали справи містять данні, що відповідач має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Верховною Радою України 27.02.1991 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Положеннями ч. 1, 3 ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ч. 3 ст. 182 СК України).

Аналіз ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Стягнення аліментів на утримання дочки чи сина, які продовжують навчання, є одним із способів захисту інтересів останніх, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, а частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України, одним із основних завдань цивільного судочинства є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ.

Згідно ч. 2 ст. 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

В постанові Верховного Суду від 11.08.2021 у справі № 723/826/19 зазначено, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

В постанові Верховного Суду від 13.08.2021 року в справі № 638/20102/16 також зазначено, що добросовісність та розумність належать до фундаментальних засад цивільного права (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Отже, сторони повинні діяти правомірно, зокрема, поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одна одної, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує, що ОСОБА_1 навчався на останньому курсі та перебував на неповному державному забезпеченні, а відтак навчається за частковий рахунок держави.

Крім того, мати позивача також не позбавлена обов`язку приймати участь в утриманні сина ОСОБА_1 .

Обов`язок утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує, що відповідач має можливість надавати допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання, оскільки є працездатним, жодних доказів, які б свідчили про неможливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання і потребує такої допомоги відповідачем не надано, з урахуванням наявності у відповідача ще однієї дитини, яка перебуває на його утриманні, а також те, що утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається на обох батьків, мають бути враховані при визначенні розміру аліментів, з урахуванням потреб дитини та можливостей батька, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 11.01.2022 та до закінчення навчання 24.06.2022.

При цьому, положеннями ст.199 Сімейного Кодексу України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на один місяць.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 12,13,81, 89,133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на його утримання, як на повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1 / 5 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11 січня 2022 року та до закінчення навчання 24 червня 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави, в особі Державної судової адміністрації України, судовий збір в сумі 992,40 гривен.

Допустити негайне виконання стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя Теслікова І.І.